Провадження № 2-н/686/3319/24
УХВАЛА

(про відмову у видачі судового наказу)

11 вересня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Продан Б.Г., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

встановив:

ТОВ «Нафтогаз України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із ОСОБА_1 .

Як вбачається з поданих матеріалів, заявник вказує адресу споживання боржником ОСОБА_1 природного газу АДРЕСА_1 та надає копію договору купівлі-продажу ОСОБА_1 вказаного домоволодіння.

Надавши правову оцінку матеріалам заяви, суддя виходить з такого.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обгрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку про те, що судовий наказ про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг може бути видано виключно за умови відсутності спору щодо заборгованості боржника.

Оскільки, із договору купівлі-продажу вбачається, що власником будинку ОСОБА_1 став 23.08.2023 року, тоді як із розрахунку заборгованості слідує, що борг нараховано за період з червня 2022 року по червень 2024 року на суму 23 458,14 грн., тобто сума заборгованості не є безспірною, то такі вимоги не можуть бути розглянуті у порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Отже, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 19, 16, 165, 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У видачі судового наказу по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, - відмовити.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду в позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: