Справа № 216/4805/24
Провадження № 2-о/193/62/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

16 вересня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., ознайомившись із матеріалами заяви військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 та Перша Криворізька Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2024 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла для розгляду за підсудністю з Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заява військової частини НОМЕР_1 , подана у порядку окремого провадження, за якою остання просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, зниклим безвісти за особливих обставин у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України з 29 серпня 2014 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник ВЧ НОМЕР_1 зазначив, що ОСОБА_2 з 17.05.2014 проходив військову службу під час часткової мобілізації на особливий період. У складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 у період з 24.08.2014 по 29.08.2014 він виконував бойове завдання та брав безпосередню участь у зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Безвісті відсутній з 29.08.2014 при виході з оточення біля населеного пункту Іловайськ Донецької області. Вказав, що визнання названого військовослужбовця безвісно відсутнім військовій частині необхідно з метою реалізації її кадрових рішень та недопущення порушення законних прав членів сім`ї зниклого безвісті ОСОБА_2 .

Ознайомившись з матеріалами заяви та доданими до неї документами, приходжу такого висновку.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, серед інших, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно зі статтею 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від12 липня 2018 року №2505-VІІІ (далі за текстом Закон), який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Стаття 1 цього Закону визначає, що особою, яка зникла безвісти є фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук; особою, яка зникла безвісти за особливих обставин є особа, яка зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Порядок набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, визначено статтею 4 Закону, відповідно до якого особа набуває вказаного статусу з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи; особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом; надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин не є тотожним правовому статусу фізичної особи визнаної в судовому порядку безвісно відсутньою, існують істотні відмінності у вказаних правових статусах. Зокрема, законодавством визначені різні способи їх набуття. Так, фізичну особу може бути визнано безвісно відсутньою лише в судовому порядку. У свою чергу, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до відповідного Реєстру.

Тобто, законом визначено інший, позасудовий, порядок визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

Суд звертає увагу, що заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із вимогою про визнання ОСОБА_2 зниклим безвісти за особливих обставин, що на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, є неможливим у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Розділу IV ЦПК України.

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги діючого законодаства України та те, що заявник звернувся до суду із заявою саме про визнання особи зниклим безвісти за особливих обставин, суд вважає необхідним на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження, оскільки ця заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись вимогами ст.4, 186, 293, 260, 306 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити військовій частині НОМЕР_1 у відкритті провадження у цивільній справі за її заявою про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16.09.2024.

Суддя О. В. Томинець