КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/15910/22

10 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Смоленко Світлани Іванівни на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Українця В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Смоленко Світлана Іванівна про стягнення забезпечувального обтяження,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 36 950, 00 гр. збезпечувального обтяження.

Посилається в позові на те, що мала намір придбати житло в Солом`янському районі міста Києва, в зв`язку з чим 30 січня 2022 року звернулася до ПАТ`Приватбанк» з заявкою на отримання кредиту.

В зв`язку з тим, що розрахунок мав здійснюватися частково за кредитні кошти, 07 лютого 2022 року між нею та відповідачем і третьою особою був укладений договір про наміри укласти угоду.

За умовами договору вони з відповідачем мали укласти основний договір та посвідчити його нотаріально до 05 березня 2022 року.

У зв`язку з неотриманням кредиту на придбання квартири вона звернулася до ОСОБА_3 з вимогою про повернення забезпечувалього платежу, на що остання повідомила, що договір купівлі-продажу не був укладений з її вини, а тому сплачений нею платіж поверненню не підлягає.

Виходячи з цього, просила задовольнити позов.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_1 36 950, 00 гр. забезпечувального платежу та 992, 40 гр. судового збору.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, 02 травня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Смоленко Світлана Іванівна подала апеляційну скаргу на електронну адресу Київського апеляційного суду та через систему «електронний суд».

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Смоленко Світлана Іванівна подала апеляційну скаргу в якій просила оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити по справі нове додаткове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повно з`ясовано усі фактичі обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Вказує, що саме лише незазанчення учасником справи в детальному описі робіт, витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкоджати суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вбачається, що ст. 137 ЦПК України не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу іншій стороні.

Разом з тим, відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог ст. 83 ЦПК України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - це один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень статей 133-137 ЦПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягають доведенню, а відтак ненадсилання копій відповідних доказів фактично призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду бути ознайомленим із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку (аналогічний висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18 та у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 902/844/18).

При цьому, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Ненадання поданих стороною документів, пов`язаних з наданням правничої допомоги іншій стороні позбавляє останню можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а суд можливості надати оцінку їх обґрунтованості, правових підстав та обсягу їх стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 910/18646/19.

Заявником не надано суду доказів на підтвердження надсилання відповідачу копії клопотання про стягнення судових витрат разом з додатками.

За таких обставин, сторона відповідача була позбавлена можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Окрім іншого на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази.

24 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Нікітіною-Дудніковою Г.Ю. укладено договір про надання правової допомоги № 24-10/2022.

Крім того, у матеріалах справи міститься додаток до договору про надання правової допомоги № 24-10/2022 від 24 жовтня 2022 року, ордер від ОСОБА_1 на адвоката Нікітіну-Дуднікову Г.Ю. та копія квитанції від 23 жовтня 2022 року на суму 10000 гривень (призначення платежу - оплата за договором про надання правової допомоги від 24 жовтня 2022 року).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України.

Крім того, стаття 137 ЦПК України не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу іншій стороні.

Разом з тим, відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог ст. 83 ЦПК України.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Смоленко Світлани Іванівни залишити без задоволення.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: