У х в а л а

6 вересня 2024 року

м. Київ

Справа № 295/11891/20

Провадження № 61-6385ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на постанову Житомирського апеляційного суду апеляційного суду від 2 квітня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс» (далі - позивач) до скаржниці, ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради - про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном і

в с т а н о в и в :

1. У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив зобов`язати відповідачів за власний рахунок знести прибудову до нежилих приміщень загальною площею 53,1 кв. м і 20,2 кв. м (далі - нежитлові приміщення) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок). Мотивував так:

- позивачеві на праві власності належать підвальні приміщення загальною площею 123,7 кв. м у житловому будинку. Відповідно до технічного паспорта та плану підвалу ці приміщення мають окремий вихід у двір;

- відповідачі володіють нежилими приміщеннями на першому поверсі будинку та незаконно здійснили самочинну прибудову до своїх приміщень. Право власності на прибудову незареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Самочинна прибудова перекрила вхід до належних позивачеві підвальних приміщень, сходи забетоновані;

- унаслідок незаконної прибудови погіршився стан підвальних приміщень, підвищилась волога, на стінах почав з`являтися грибок. Перекриття виходу з приміщень порушує протипожежні норми;

- оскільки знесення прибудови є крайньою мірою захисту порушених прав, позивач згідний на проведення перебудови спірної прибудови так, щоб забезпечити вільний вхід до нежитлових приміщень позивача.

2. 10 січня 2023 року Богунський районний суд м. Житомира ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив: зобов`язав відповідачів за власний рахунок знести прибудову до нежитлових приміщень; стягнув із кожного відповідача 1051,00 грн судового збору та 4976,69 грн витрат на проведення експертизи.

3. 31 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою залучив до участі у справі ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_2 .

4. 2 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд прийняв постанову (повний текст складений 4 квітня 2024 року), згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове рішення про задоволення позову: зобов`язав відповідачів за власний рахунок знести прибудову до нежитлових приміщень; вказав, що позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, 1 051,00 грн судового збору за подання позову; стягнув зі скаржниці 4 976,69 грн витрат на проведення експертизи та 1 970,00 грн витрат за надання для огляду в судове засідання інвентаризаційної справи; стягнув із ОСОБА_3 1 051,00 грн судового збору та 4 976,69 грн витрат на проведення експертизи.

5. 26 квітня 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначене судове рішення й ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Обґрунтувала так:

- суд апеляційної інстанції у судовому засіданні 2 квітня 2024 року не взяв до уваги доводи скаржниці про те, що вона погоджується за власний рахунок забезпечити позивачу доступ до дверей без знесення прибудови, про що укладений відповідний договір із ФОП ОСОБА_4 ;

- апеляційний суд в оскарженому судовому рішенні застосував норми права про знесення самочинного будівництва без урахування висновку щодо застосування цих норм, викладеного у постановах:

Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року у справі № 462/469/14-ц і від 30 червня 2020 року у справі № 201/2886/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц;

Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі № 820/3183/16, від 31 липня 2018 року у справі № 813/6426/14, від 15 травня 2019 року у справі № 813/6423/14, від 6 березня 2019 року у справі № 814/2645/15, від 7 вересня 2018 року у справі № 813/6284/14;

Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16;

- суд апеляційної інстанції застосував норми права про порядок призначення судової експертизи без урахування висновку щодо застосування цих норм, викладеного у постановах:

- Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2021 року у справі № 902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі № 917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 927/110/18, від 23 грудня 2021 року у справі № 5015/45/11 (914/1919/20);

- апеляційний суд залишив без відповіді доводи скаржниці в апеляційній скарзі про необґрунтоване призначення судом першої інстанції судової експертизи. Питання щодо переміщення прибудови суд в ухвалі про призначення експертизи не ставив;

- суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про призначення нової судово-технічної експертизи, а також про відвід експерта Свістунова І. С. (останній вирішив у висновку питання про неможливість переміщення прибудови, яке суд перед ним в ухвалі про призначення експертизи не ставив).

6. 3 травня 2024 року скаржниця надіслала до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги. Зазначила таке:

- апеляційний суд застосував норми права про поняття суспільного інтересу без урахування висновку щодо застосування цих норм, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 2 грудня 2021 року у справі № 320/10736/20. Мешканці житлового будинку не заперечують проти зведення самочинної прибудови з можливістю задоволення інтересів позивача шляхом завершення робіт зі звільнення для нього за рахунок скаржниці входу до нежитлових приміщень (ці роботи були зупинені керівником позивача з наполяганням сплатити йому надмірну грошову компенсацію);

- скаржниця не заперечує самочинний характер прибудови. Але вважає, що, оцінюючи її добросовісність, суди мали врахувати дії, які скаржниця вчиняла для того, щоб розпочати будівельні роботи, а також те, що попередній власник нежитлових приміщень ніколи не заперечував проти зведеноїприбудови;

- суд апеляційної інстанції, на думку скаржниці, безпідставно не приєднав до матеріалів справи копію нотаріально засвідченої заяви попереднього власника нежитлових приміщень про надання згоди скаржниці на проведення реконструкції її приміщень. Стверджує, що вказану заяву отримала від третіх осіб лише у лютому 2024 року, а тому не могла її подати до суду першої інстанції.

Просила врахувати ці доповнення та приєднати до матеріалів справи такі документи:

(1) копію нотаріально засвідченої заяви від 12 жовтня 2007 року, згідно з якою ОСОБА_6 (попередній власник нежитлових приміщень), ОСОБА_2 і ОСОБА_7 як мешканці будинку АДРЕСА_2 не заперечували проти того, що скаржниця реконструює її приміщення на першому поверсі цього будинку;

(2) оригінал заяви 16 мешканців житлового будинку від 2 травня 2024 року, згідно з якою вони заперечують проти знесення спорудженої відповідачами прибудови, зокрема тому, що скаржниця у 2024 році розпочала перебудову, щоби звільнити вхід до нежитлових приміщень.

7. 15 травня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали. Скаржниця мала надати таку кількість копій довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка відповідає кількості учасників справи, а також надати належні докази надсилання копій доповнень до касаційної скарги разом із додатками всім іншим учасникам справи.

8. 22 травня 2024 року скаржниця подала заяву на усунення недоліків касаційної скарги, до якої додала необхідну кількість копій довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка відповідає кількості учасників справи, а також належні докази надсилання копій доповнень до касаційної скарги разом із додатками всім іншим учасникам справи.

9. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

10. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга та доповнення до неї подані у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

11. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

12. Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд перевіряє рішення судів першої й апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про прийняття нових доказів на стадії касаційного перегляду. Тому слід повернути скаржниці документи, які вона додала до доповнень до касаційної скарги, а саме: заяви мешканців житлового будинку від 12 жовтня 2007 року та від 2 травня 2024 року.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 400 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Повернути ОСОБА_1 заяву ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від 12 жовтня 2007 року, а також заяву 16 мешканців житлового будинку від 2 травня 2024 року.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду апеляційного суду від 2 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради - про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

3. Витребувати із Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу № 295/11891/20.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко