Провадження № 2/357/823/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 вересня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря -Вальчук М.В., Махненко Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, посилаючись на наступні обставини.

Він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, проживав в АДРЕСА_1 . Там, в 2013 році, познайомився з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почали зустрічатись, а з 2016 року стали проживати разом на орендованій квартирі в с. Нова Маячка. Там, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась їхня дочка ОСОБА_3 , однак реєстрацію народження було проведено в м. Біла Церкві в 2019 році, куди вони приїхали на постійне проживання. З 2018 року постійно проживають в с. Храпачі Білоцерківського р-ну Київської обл.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народилась друга дочка ОСОБА_5 , однак подати спільну заяву про визнання батьківства до відділу ДРАЦС не змогли, оскільки у ОСОБА_6 не було паспорта. Народження дітей було зареєстровано, але батька було вказано зі слів матері.

Вони весь час проживають однією сім`єю в АДРЕСА_2 , ведуть спільне господарство. На їхньому вихованні та утриманні перебуває троє дітей, двоє їхніх спільних дочок і син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від попередніх відносин з іншим чоловіком.

ОСОБА_6 народжена в Молдовській РСР, і у віці двох років разом з батьками приїхала на проживання на територію України, однак прописки не мала. Навчалась в Дніпрянській загальноосвітній школі Херсонської області з 01.09.1999 рік по 20.03.2002 р., а коли виповнилось 18 років, то оформити паспорт не змогла, оскільки батьки весь час проживали за радянськими паспортами, відповідно до законодавства Республіки Молдова, ОСОБА_6 не вважається громадянка Молдови, про що свідчить довідка Консульського відділу Посольства Республіки Молдова.

Тільки в 2023 році ОСОБА_6 (з прийняттям змін до Закону України "Про правовий етап іноземців та осіб без громадянства", яким передбачено процедуру визнання особою без громадянства) змогла подати заяву про визнання її особою без громадянства. Однак дана процедура тривала, а діти продовжують проживати фактично з батьком, але без юридичного визнання. Дана довідка підтверджує законність перебування на території України, однак не є документом що підтверджує особу, тому подати спільну заяву про визнання батьківства до відділу ДРАЦС наразі не можуть.

Він, сам не може подати заяву про визнання себе батьком до відділу ДРАЦС, оскільки законодавством передбачено, що для осіб, які не перебувають у шлюбі для визнали батьківства потрібно щоб кожен з батьків подав зазначену заяву, а ОСОБА_6 до цього часу не має документа що підтверджує її особу.

Він, підтверджує своє батьківство відносно їхніх з ОСОБА_6 спільних дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Біла Церква і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Храпачі Білоцерківського р-ну, Київської обл.

Таким чином, єдиною можливістю для встановлення факту народження та визнання його біологічним батьком відносно дітей є судовий порядок.

Тому, просив суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 25.11.2010 р., громадянина України батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Біла Церква, Київської обл. та внести зміни до актового запису №20 від 18 жовтня 2019 року, проведеного Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про народження дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Біла Церква Київської обл., вказавши: в графі "батько" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 25.11.2010 р., виключивши відомості про батька ОСОБА_10 та змінити прізвище дитини з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 ". Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 25.11.2010 р., громадянина України батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Храпачі Білоцерківського р-ну, Київської обл. та внести зміни до актового запису № 3 від 04 вересня 2018 року, проведеного Виконавчим комітетом Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про народження дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Храпачі Білоцерківського р-ну Київської обл. вказавши: в графі "батько" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, паспорт, НЕ НОМЕР_2 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 25.11.2010 р., виключивши відомості про батька ОСОБА_10 та змінити прізвище дитини з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 " ( а. с. 1-6 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 27 ) та матеріали передані для розгляду.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 08.11.2023 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, залишена без руху ( а. с. 31-34 ).

24 листопада 2023 року за вх. № 52826 судом отримано від ОСОБА_1 лист на виконання ухвали ( а. с. 36 ), разом із позовною заявою в новій редакції з додатками та квитанцією про сплату судового збору ( а. с. 37-39, 40-58 ).

Позовна заява в новій редакціє є ідентичною тій, з якою позивач ОСОБА_1 звертався до суду в листопаді 2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

27 листопада 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а. с. 60).

21 грудня 2023 року за вх. № 58649 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ( а. с. 61 ).

Згідно отриманої інформації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованою не значиться.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України ( ч. 10 ст. 187 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Ухвалою судді від 25 грудня 2023 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 14 годину 30 хвилин 23 січня 2024 року ( а. с. 62-63 ).

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року закрито підготовче засідання у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2024 року4 ( а. с. 77-78 ).

Ухвалою суду від 05.03.2024 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено ( а. с. 94-97 ).

15 липня 2024 року за вх. № 37860 судом було отримано висновок експерта ( а. с. 104, 105-109 ).

Ухвалою суду від 16.07.2024 року відновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання у справі на 11.09.2024 року ( а. с. 120-121 ).

В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, 11.9.2204 року судом отримано від останніх заяви про розгляд справи у їх відсутність.

При цьому, позивач в своїй заяві позов підтримав та просив його задовольнити, а відповідач позов визнала, просила вимоги задовольнити.

Третя особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлені.

Згідно ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В свою чергу, позивач та відповідач скористувалися своїм правом, визначеним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності учасників справи за наявними матеріалами, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інших заяв та клопотань з боку учасників судового процесу на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_8 , про що здійснено відповідний актовий запис за № 20, батьками якого вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , свідоцтво серії НОМЕР_3 , видане 18 жовтня 2019 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області ( а. с. 49 ).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_9 , про що здійснено відповідний актовий запис за № 3, батьками якого вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , свідоцтво серії НОМЕР_4 , видане 04 вересня 2018 року Виконавчим комітетом Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ( а. с. 50 ).

В свою чергу, позивач звертаючись до суду з вищевказаним позовом зазначав, що він в 2013 році познайомився з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почали зустрічатись, а з 2016 року стали проживати разом. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народилась друга дочка ОСОБА_5 , однак народження дітей було зареєстровано, але батька було вказано зі слів матері. Вони весь час проживають однією сім`єю в АДРЕСА_2 , ведуть спільне господарство.

Як встановлено судом, сторони по справі проживають цивільним шлюбом.

Так, спільне проживання сторін по справі з дітьми, підтверджується Актом обстеження на предмет проживання від 24.10.2023 року ( а. с. 58 ).

В заманеному Акті вказано, що за адресою: АДРЕСА_2 проживають разом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діти ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 .

Відповідно до ухвали суду від 05.03.2024 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу ( а. с. 94-97 ).

Згідно отримано Висновку експерта на виконання ухвали суду за № СЕ-19/111-24/22253-БД від 25.06.2024 року, за його результатами, ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та біологічним батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в рамках проведеного дослідження, становить не менше ніж 99, 9999996% ( а. с. 105-109 ).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить визнати його батьком дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та внести зміни до актових записів.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що державна реєстрація народжень дітей відбулася відповідно до статті 135 Сімейного Кодексу України, із зазначенням відомостей про батька зі слів матері ( відповідача ), про що остання наголошувала в судовому засіданні 27.02.2024 року ( а. с. 84-86 ).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. У загальному випадку воно може відбуватися за добровільним порядком (ст.126 СК України).

Таким чином судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Так, як зазначено вище, згідно отримано Висновку експерта на виконання ухвали суду за № СЕ-19/111-24/22253-БД від 25.06.2024 року, за його результатами, ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та біологічним батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в рамках проведеного дослідження, становить не менше ніж 99, 9999996% ( а. с. 105-109 ).

Тобто, тестом ДНК на батьківство, підтверджено кровне споріднення позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надано.

Навпаки, відповідач ОСОБА_2 звертаючись до суду 11.09.2024 року з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Визнавала позовні вимоги позивача відповідач і під час розгляду справи 27.02.2024 року, про що свідчить протокол судового засідання ( а. с. 84-86 ).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом не встановлено, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Навпаки, визнання позову відповідачем, свідчить в першу чергу про найкращі інтереси дітей.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4., п.2.1.6 Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_1 стосовно дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому в інтересах дітей позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У часник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

При зверненні до суду з вказаними позовними вимогами позивач ОСОБА_1 сплатив судовій збір у розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції № 42923225 від 02.11.2023 року ( а. с. 7 ).

Так, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Встановлено, що відповідач хоча і визнала позовні вимоги позивача, але таке визнання відбулося не до початку розгляду справи, а під час розгляду справи по суті в судовому засіданні 27.02.2024 року, а тому вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України не застосовуються.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням вимог статей 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір останнім при зверненні до суду в розмірі 1 073,60 грн., сплата яких документально підтверджено та відповідно ставка якої діяла на час звернення до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 5, 125, 126, 128, 134, 138 СК України, ст. 2, 5, 10, 12, 13, 14, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 128, 141, 142, 187, 206, 211, 247, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській області 25.11.2010 року, громадянина України батьком дитини ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Біла Церква Київської області та дитини ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Храпачі Білоцерківського району Київської області.

Внести зміни до актового запису № 20 від 18 жовтня 2019 року, проведеного Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про народження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Біла Церква Київської області, вказавши: в графі "батько" - ОСОБА_1 , виключивши відомості про батька ОСОБА_10 та змінити прізвище дитини з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 ".

Внести зміни до актового запису № 3 від 04 вересня 2018 року, проведеного Виконавчим комітетом Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Храпачі Білоцерківського району Київської області, вказавши: в графі "батько" - ОСОБА_1 , виключивши відомості про батька ОСОБА_10 та змінити прізвище дитини з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 гривень ( одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській області 25.11.2010 року, РНОКПП: НОМЕР_5 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_3 );

Третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, буд. 22, ).

Повний текст судового рішення виготовлено 11 вересня 2024 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов