УХВАЛА

03 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 707/2899/23

провадження № 61-11174ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

та вселення в житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

в якому просила визнати житловий будинок з надвірними спорудами

на АДРЕСА_1 спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину цього житлового будинку, а іншу

1/2 частину майна залишити у власності ОСОБА_1 та вселити її до спірного будинку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований

на АДРЕСА_1 , спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку

з надвірними спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , без урахування самочинно збудованого майна, а саме прибудови літ. «а», приміщень № 1-1 веранда, № 1-6 кухня,

№ 1-7 ванна.

Іншу 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований

на АДРЕСА_1 ,

(без урахування самочинно збудованого майна) залишено у власності ОСОБА_1 .

Вирішено вселити ОСОБА_2 до будинку на АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог, а саме щодо поділу самочинно збудованого майна: прибудови літ. «а», приміщень № 1-1 веранда, 1- 6 кухня, № 1-7 ванна,

що розташовані на АДРЕСА_1 , відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

05 серпня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, в якій заявник, посилаючись

на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2024 року

та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2024 року іухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати

від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги

до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,

№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE

v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023), зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої

та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав

для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої

та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення

для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту

7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один

із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим

за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є вимоги про визнання права власності

на 1/2 частки житлового будинку за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та вселення її до спірного будинку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень вартість спільного майна подружжя становить 731 200,00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги про поділ майна подружжя,

а саме житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований

на АДРЕСА_1 , та про вселення.

Ціна позову у майновому виразі становить 365 600,00 грн (1/2 частина

від 731 200,00 грн), яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 =

757 000,00 грн).

Щодо вирішення справи в частині позовної вимоги про вселення, то в цій частині справа є справою незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені підпунктами

а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Вказівка в резолютивній частині постанови Черкаського апеляційного суду

від 06 червня 2024 року про можливість її оскарження до Верховного Суду

не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,

що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт

1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином оскаржені судові рішення ухвалено у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області

від 26 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та вселення в житловий будинок відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська