Справа № 203/6010/23
Провадження № 2/0203/313/2024
УХВАЛА

10 квітня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи заяву представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулося Акціонерне товариство «Універсал Банк» з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.11.2017 року у розмірі 53491,39 грн станом на 22.08.2023 року

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 року, цивільну справу № 203/6010/23, провадження № 2/0203/1689/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 17.10.2023 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом з метою визначення підсудності було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до відповіді № 285961 від 24.10.2023 року, з Єдиного державного демографічного реєстру, відомості щодо відповідача відсутні.

24.10.2023 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 23.11.2023 року надійшла інформація з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо місця проживання відповідача ОСОБА_1 , який на території міста Дніпра не значиться.

Позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 27.11.2023 року була залишена без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків.

12.12.2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

26.02.2024 року засобами електронного зв`язку на електронну пошту Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог та повернення сплаченого судового збору.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача зазначив, що на даний момент відповідачем, після подачі позову до суду та відкриття провадження у справі виконані та заборгованість по кредитному договору погашена, тому є підставою для закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Разом з позовом позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомив, клопотань або заяв суду не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув заяву позивача про закриття провадження у справі за відсутності учасників справи.

При цьому на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись із заявою, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд зазначає, що оскільки відповідач добровільно сплатила суму заборгованості, представник позивача скористався наданим позивачу законом правом на відмову від позову, про що свідчить відповідна заява представника позивача, така заява підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що за приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про закриття провадження в цивільній справі та прийняти відмову позивача від позову, провадження в цивільній справі № 203/6010/23 закрити.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182 (далі Порядок № 787), повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, суд, вирішуючи в ухвалі про закриття провадження у справі питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, доходить висновку про необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1342,00 грн.

Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи № 203/6010/23, а саме: платіжне доручення № 4 від 12.09.2023 року на суму 2684,00 грн (а.с.38). При цьому суд зазначає, що одержувачем коштів, відповідно до вказаної квитанції, є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, який має здійснити повернення 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору з Державного бюджету України у розмірі 1342,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Прийняти відмову представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1; код за ) повернути Акціонерному товариству «Універсал Банк» (місцезнаходження: 04114, місто Київ, вулиця Автозаводська, 54/19, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1342,00 грн (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 копійок) (платіжне доручення № 4 від 12.09.2023 року на суму 2684,00 грн міститься в матеріалах цивільної справи № 203/6010/23).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва