Справа № 466/1523/23 Головуючий у 1 інстанції Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/578/24 Доповідач в 2-й інстанції Мікуш Ю. Р.
Провадження № 22-ц/811/579/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

З участю : представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Бельдій Н.В., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представників: адвоката Ковальчук С.Т., адвоката Гущенкова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/1523/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бельдій Наталії Вололимирівни на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 січня 2024 року та додаткове рішення Шевченкуівського районного суду м.Львова від 26 січня 2024 року та апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 адвоката Ковальчука Сергія Тимофійовича на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 січня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання відсутності солідарної відповідальності, визнання договору позики недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13.02.2023 р. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів за договором позики.

27.04.2023 р. позивачем подана заява про збільшення позовних вимог та залучення у справі співвідповідача ОСОБА_3 - дружину відповідача.

Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем ОСОБА_4 , як позичальником, 29.12.2021 укладено договір позики грошових коштів, за яким, того ж дня, відповідачу передано у власність грошові кошти в сумі 5 200 000,00 (п`ять мільйонів двісті тисяч) гривень 00 коп. з зобов`язанням їх повернути згідно графіка до 01 листопада 2022 року. ОСОБА_4 як позичальник свої зобов`язання по указаному договору не виконав, суму позики не повернув. Оскільки позика до моменту звернення до суду не повернута та була отримана позичальником для витрачання коштів в інтересах сім`ї, позивач просив суд стягнути борг за договором позики солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суму основної заборгованості за договором у розмірі 5 200 000, 00 грн. (п`ять мільйонів двісті тисяч гривень) ;пеню у розмірі 1 234 126,03 грн (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі сто двадцять шість гривень 03 коп.) за прострочення повернення коштів договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року; 3% річних у розмірі 98 866,85 грн.(дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 85 коп.) за прострочення повернення коштів договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року; інфляційні втрати у розмірі 824 198,31 грн. (вісімсот двадцять чотири тисячі сто дев?яносто вісім гривень 31 коп.) за прострочення повернення коштів договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року;штраф у розмірі 520 00,00 грн. (п`ятсот двадцять тисяч гривень 00 коп.) за прострочення повернення коштів договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року; сплачений судовий збір у розмірі 12 405 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень 00 коп.) та підтверджених у судовому засіданні витрат на правову допомогу.

07.07.2023 р. ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який об`єднаний із первісним у одне провадження, та уточнений відповідною заявою про зміну предмету позову 10.10.2023 р , у якому просить :

-встановити факт, що має юридичне значення , а саме: що кошти за договором позики від 29.12.2021 р. , які за твердженням ОСОБА_1 отримані від ОСОБА_4 , не були використані останнім в інтересах сім`ї ;

- визнати відсутність солідарної відповідальності у ОСОБА_3 за зобов`язаннями, які виникають за договором позики від 29.12.2021 р. ;

- визнати договір позики від 29.12.2021 р., підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , недійсним;

- зняти арешт з квартири, накладений в порядку забезпечення позову.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 7 877 191/ сім мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч сто дев`яносто одну /грн 19 коп. боргу за договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 12 405 / дванадцять тисяч чотириста п`ять / грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання відсутності солідарної відповідальності, визнання договору позики недійсним - відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бельдій Наталії Володимирівни про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) грн.

Рішення та додаткове рішення оскаржили представник ОСОБА_1 - адвокат Бельдій Н.В. та представник ОСОБА_4 -адвокат Ковальчук С.Т.

Адвокат Бельдій Н.В. в апеляційній скарзі зазначає, що частково не погоджується з рішенням суду та повністю з додатковим рішенням, вважає їх незаконним та необґрунтованими. Не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не подано жодного доказу того, що кошти отримані ОСОБА_4 за договором позики використані в інтересах сім`ї. Такий висновок суду суперечить ряду позицій Верховного Суду. Звертає увагу, що ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену згоду на отримання позики чоловіком та зазначила, що такий договір відповідає інтересам сім`ї. У постанові Верховного Суду у справі №641/9402/13-ц зазначено, що оскільки договір позики був укладений за згодою дружини, якою не надано доказів того, що кошти отримані за договором позики були використані не в інтересах сім`ї , а на особисті потреби чоловіка, тобто нею не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя , правильними є висновки про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції , покладається на того з подружжя,хто її спростовує. Не застосування судом в оскаржуваному рішенні позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2020 року у справі №638/18231/15-ц і є неправильним застосуванням норм матеріального права.

Щодо додаткового рішення,зазначає, що оскільки позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором позики судом задоволено повністю , однак таку стягнуто лише з відповідача ОСОБА_4 , то судові витрати підлягали до стягнення у повному розмірі.

Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 7 877 191 грн.19 коп. боргу за договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року скасувати та змінити судове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 7 877 191,19 грн. боргу за договором позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року. Додаткове рішення скасувати та здійснити новий розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог та поданих доказів таких судових витрат , тобто стягнути витрати на правову допомогу у повному обсязі з урахуванням витрат на правову допомогу в апеляційному суді.

Представник ОСОБА_4 -адвокат Ковальчук С.Т. в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконними. Задовольняючи позов в частині стягнення пені у розмірі 1 234 126,03 грн., 3 % річних у розмірі 98 866,85 грн., інфляційних втрат в розмірі 824 198,31 грн. , штраф у розмірі 520 000 грн., суд першої інстанції безпідставно не застосував вимоги п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України за яким положення ст.625 ЦК України до грошових зобов`язань застосовуються лише до початку дії воєнного стану. Зазначене узгоджується з правовим висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі №183/7850/22 та у постанові від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22. Крім цього, суд допустив ряд процесуальних порушень, зокрема не вирішив заяви ОСОБА_3 про зміну предмету позову, що позбавило відповідача -1 права на подання відзиву на цю заяву. Також суд повідомляв відповідачів про судові засідання шляхом надіслання СМС повідомлень, однак відповідної заявки ні відповідачі ні їх представники не подавали. Тому з врахуванням практики Верховного Суду за відсутності заявки учасника справи про намір отримувати судову повістку в електронному вигляді за допомогою СМС , СМС не є належним повідомленням сторони про розгляд справи. Також звертає увагу, що положення договору позики суперечать один одному , а також Закону, у договорі не визначено місце його виконання. Судом не з`ясовано коли відбувалася передача коштів до підписання договору чи в момент його укладення. Суперечності, наявні у договорі позики свідчать про те, що Договір позики між позивачем і відповідачем був підписаний без реального наміру щодо передачі грошових коштів. Окремим та самостійним доказом,який підтверджує те, що фактична передача коштів не відбулася є відсутність розписки, яка б могла підтвердити реальність такої передачі. Суд першої інстанції ухилився від обов`язку дослідити істотні обставини справи,які створили передумови для сумніву у реальності позики. З врахуванням наведеного просить оскаржувані рішення скасувати .

05 вересня 2024 року сторони у справі подали до суду спільну заяву про затвердження мирової угоди. В обґрунтування заяви зазначають, що між сторонами договору позики досягнуто домовленостей про порядок погашення заборгованості на умовах вказаних у Мировій угоді,яку просять затвердити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, оцінивши умови мирової угоди укладеної між сторонами у справі, апеляційний суд вважає, що слід затвердити мирову угоду, враховуючи такі норми процесуального закону.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції сторони мають право укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо мирова угода сторін відповідає вимогам статті 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Статтею 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з ст.208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Судом встановлено, що умови укладеної між сторонами у даній справі стосуються лише прав та обов`язків сторін, не суперечать закону, не виходять за межі предмету спору та не порушують інтересів інших осіб, мирова угода підписана позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 особисто, наслідки закриття провадження у справі сторонам зрозумілі, а тому підстав для відмови у її затвердженні немає.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про затвердження мирової угоди , визнання нечинними рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 січня 2024 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2024 року та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 373, 374 ч.1 п.3, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в:

Спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди у справі № 466/1523/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання відсутності солідарної відповідальності, визнання договору позики недійсним задовольнити.

Затвердити мирову угоду у справі №466/1523/23 укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за умовами якої:

1.Дана Мирова угода укладається сторонами відповідно до статей 207, 373 ЦПК України, з метою усунення за згодою сторін виниклого спору, щодо виконання Договору позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який посвідчений ОСОБА_5 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

2.Сторони визнають, що станом на день укладення даної Мирової угоди ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_1 917 513,00 (дев`ятсот сімнадцять тисяч п`ятсот тринадцять гривень) 00 коп. в рахунок погашення боргу по Договору позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який посвідчений ОСОБА_5 . приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

3.ОСОБА_4 зобов`язується сплатити (доплатити) ОСОБА_1 4 282 487,00 (чотири мільйони двісті вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 00 копійок в рахунок заборгованості по Договору позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який посвідчений ОСОБА_5 . приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу протягом наступних 3-х (трьох) місяців - з моменту затвердження цієї Мирової угоди Львівським апеляційним судом.

4.Факт передачі коштів, у розмірі 4 282 487,00 (чотири мільйони двісті вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 00 копійок, на виконання цієї Мирової угоди посвідчується відповідними розписками, які посвідчуються нотаріально.

5.Після сплати грошової суми у порядку визначеному п.З цієї Мирової угоди різниця заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 на суму 2 677 191,19 (два мільйони шістсот сімдесят сім тисяч сто дев`яносто одна гривня 19 коп.) що є сумою штрафу та пені за прострочення виконання Договору позики грошових коштів від 29 грудня 2021 року, вважається прощеною (анульованою) за самостійним рішенням ОСОБА_1 і не вважається доходом ОСОБА_4 в розумінні, зокрема, підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

6.У випадку повного невиконання ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) п.3 даної Мирової угоди протягом наступних 3-х (трьох) місяців - з моменту затвердження цієї Мирової Угоди Львівським апеляційним судом, ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачує ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 6 959 678 (шість мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 19 коп., тобто суму боргу разом з штрафом та пенею. У випадку часткового виконання ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) зобов`язань перед ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), передбачених п.3 даної Мирової угоди протягом наступних 3-х (трьох) місяців - з моменту затвердження цієї Мирової угоди Львівським апеляційним судом, ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачує ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) різницю між 6 959 678 (шість мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 19 коп. та сумою такого часткового виконання.

У випадку невиконання п.6 даної Мирової угоди стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 6 959 678 (шість мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 19 коп. У випадку часткового виконання ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) зобов`язань перед ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), передбачених п. 3 даної Мирової угоди, - стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) різницю між 6 959 678 (шість мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 19 коп. та сумою такого часткового виконання.

7.Судові витрати, понесені у даному спорі, сторони залишають кожна за собою.

8. Не пізніше десяти календарних днів після набрання чинності ухвалою про затвердження цієї Мирової угоди та після її повного виконання сторонами, ОСОБА_1 зобов`язується звернутись до Шевченківського районного суду м. Львова у даній справі №466/1523/23 з заявою про скасування заходів забезпечення свого позову - скасування арештів. Не пізніше десяти календарних днів після набрання чинності відповідних ухвал про скасування відповідних арештів ОСОБА_1 зобов`язується вжити всіх необхідних та достатніх заходів по виконанню таких ухвал (ухвали).

9.Сторони даної Мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди.

10. Ухвала про затвердження цієї мирової угоди є виконавчим документом.

11.Наслідки постановлення ухвали про затвердження цієї Мирової угоди, передбачені статтею 373 ЦПК України, сторонам роз`яснені та зрозумілі.

12.Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї Мирової угоди. Сторони підтверджують, що досягли згоди по всіх істотних умовах Мирової угоди.

13.Дія цієї Мирової угоди припиняється після повного остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, передбачених цією Мировою угодою.

14.Сторони підтверджують, що укладання та реалізація цієї Мировою угоди не порушує інтереси та права будь-яких третіх осіб, у тому числі, малолітніх, неповнолітніх дітей чи непрацездатних дітей, недієздатної фізичної особи (фізичних осіб) або фізичної особи (фізичних осіб) цивільна дієздатність якої (яких) обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника, людей похилого віку та держави.

15.Сторонам також відомо, що у разі невиконання затвердженої судом Мирової угоди ухвала суду про затвердження Мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

16. Дана Мирова угода складена у чотирьох примірниках на трьох сторінках, по одному для кожної із сторін та суду, при цьому, кожен з примірників Мирової угоди має однакову юридичну силу.

17.Ухвала Львівського апеляційного суду про затвердження цієї мирової угоди набуває статусу виконавчого документу у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та може бути пред`явлена до виконання в строк, визначений у відповідності до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 січня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2024 року визнати нечинними.

Закрити провадження у справі №466/1523/23.

Реквізити сторін:

Стягувач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 10 вересня 2024 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк