ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 127/17736/22

провадження № 61-14781св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , Вінницька міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року у складі судді Сичука М. М., та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Якименко М. М., Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що 07 листопада 2021 року на аукціоні з продажу нерухомого майна вона придбала об`єкт приватизації нежитлове приміщення № 14 в підвальному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , що належало Вінницькій міській територіальній громаді, на яке 29 листопада 2021 року набула право власності на підставі договору купівлі - продажу, укладеного між позивачем та Вінницькою міською радою.

Відповідачі проживають у будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення позивача та без відповідних правових підстав чинять їй перешкоди у користуванні вказаною власністю.

На момент набуття ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення воно перебувало в оренді художниці ОСОБА_5 згідно з договором оренди приміщень/будівель/споруд, який було укладено ОСОБА_5 з виконавчим комітетом Вінницької міської ради та який був чинним до 17 січня 2022 року. Нежитлове приміщення ОСОБА_5 використовувала під художню майстерню.

17 січня 2022 року у зв`язку із закінченням договору оренди ОСОБА_5 хотіла звільнити приміщення, але відповідачі не допустили її до нього і належне їй художнє приладдя та речі залишились у приміщенні.

Її неодноразові звернення до відповідачів надати доступ до нежитлового приміщення результатів не дали. Вони продовжують чинити перешкоди у користуванні майном. На заяви ОСОБА_1 до правоохоронних органів на незаконні дії відповідачів роз`яснено звернути за захистом своїх прав до суду.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила:

зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути їй перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке в цілому складається з приміщень з № 14-1 по № 14-5, загальною площею 36,0 кв. м. в підвальному поверсі житлового будинку, шляхом надання вільного доступу до зазначеного приміщення - надання ключів від вхідних дверей до під`їзду будинку АДРЕСА_1 , ключів від вхідних дверей приміщення АДРЕСА_3 , звільнення приміщення АДРЕСА_3 від сторонніх речей.

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі - продажу.

Позов мотивований тим, що власники квартир в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 21 травня 2018 року одноголосним рішенням співвласників у відповідності до статті 9 Закону України «Про здійснення права власності у багатоквартирному будинку» винесли рішення про форму управління будинком. Співвласниками обрано форму: «управління будинком здійснюється його співвласниками».

Протокол зборів із заявою від 11 червня 2018 року подано до Вінницької міської ради. Вінницька міська рада своїм повідомленням від 15 червня 2018 року № Ко-01-50588/01-20 поінформувала про прийняття на зберігання поданого протоколу департаментом житлового господарства Вінницької міської ради.

21 жовтня 2018 року Вінницька міська рада передала співвласникам багатоквартирного будинку документацію на будинок, в тому числі акт про списання багатоквартирного будинку з балансу та поверхові плани схеми.

Таким чином, з моменту передачі документації на багатоквартирний будинок його співвласникам та списання багатоквартирного будинку з балансу Вінницька міська рада втратила будь - які повноваження володіти, користуватись та/чи розпоряджатись майном багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 .

Увесь майновий комплекс багатоквартирного будинку 21 жовтня 2018 року був списаний з балансу Вінницької міської ради і повністю перейшов у власність і управління співвласниками будинку. Будь - які дії з власністю багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 без рішення власників в силу статті 41 Конституції України є неприпустимими. Зокрема і зафіксовані в акті списання два підвальні приміщення приватної форми власності.

Отже, що договір оренди № ДЖГ-102 є нікчемним, оскільки орендодавець не мав повноважень розпоряджатись майном співвласників багатоквартирного будинку, набутим у приватну власність в порядку, який передбачений законом. Тому ніяких правових наслідків такий договір оренди породжувати не може. Вказане рішення про приватизацію шляхом викупу та подальший продаж підвального приміщення є протиправним та незаконним, оскільки порушують право власності співвласників багатоквартирного будинку.

У зв`язку з вищенаведеним позивач за зустрічним позовом просив:

визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення 57 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 30 жовтня 2020 року № 2485 з Додатком 1 до нього в частині внесення до переліку об`єктів нерухомого майна, що підлягає приватизації шляхом викупу через торги, нежитлове приміщення номер 14 в підвальному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 ;

визнати протиправним та скасувати договір купівлі продажу від 29 листопада 2021 року між Вінницькою міською радою та ОСОБА_1 про придбання нежитлового приміщення номер 14 в підвальному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1620.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням задоволено повністю.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке в цілому складається з приміщень з № 14-1 по № 14-5, загальною площею 36,0 кв. м. в підвальному поверсі житлового будинку, шляхом надання вільного доступу до зазначеного приміщення - надання ключів від вхідних дверей до під`їзду будинку АДРЕСА_1 , ключів від вхідних дверей приміщення АДРЕСА_3 , звільнення приміщення АДРЕСА_3 від сторонніх речей.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі - продажу відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8900 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі створюють перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні її майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно чинного законодавства України. Вінницька міська рада, як власник нежитлового приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 36 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 прийняла оспорюване рішення в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Матеріали справи не містять доказів, що підвальне приміщення АДРЕСА_3 є допоміжним приміщенням. При прийнятті оспорюваного рішення, відповідачем не порушено майнові права позивача за зустрічним позовом.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року залишено без змін.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі - продажу закрито.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_1 29 листопада 2021 року на підставі договору купівлі - продажу набула у власність нежитлове приміщення, однак не має можливості користуватися ним, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні вказаним майном. Недопуск позивача до належного їй нежитлового приміщення, відповідачі обґрунтовують незаконністю набуття його у власність позивачем, вважаючи його допоміжним, яким на їх переконання вони мають право користуватися і яким фактично користуються, посилаючись на те, що це приміщення знаходиться у спільній сумісній власності усіх співвласників будинку. Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення частини другої статті 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, колегія суддів зазначила, що з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_1 та Вінницької міської ради. Стороною по зустрічному позову або третьою особою (з самостійними чи без самостійних вимог на відповідній стороні) ОСОБА_2 не виступала, відповідно позовних вимог за зустрічним позовом не заявляла, хоча не була позбавлена такої можливості. Отже доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо підтримання нею зустрічних позовних вимог в суді першої інстанції є безпідставними. Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 ставила питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні первісного позову та просила також задовольнити зустрічний позов, вважаючи що відмова в зустрічному позові порушує її права та інтереси. Сам позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , якому відмовлено в його задоволенні, рішення в апеляційному порядку не оскаржував. Отже ставити питання про задоволення зустрічного позову в апеляційній інстанції в даному випадку може особа, яка з ним звернулась до суду. ОСОБА_2 такими процесуальними правами не наділена, відтак її права внаслідок відмови в зустрічних позовних вимогах не порушені. Отже, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження рішення щодо відмови ОСОБА_3 в задоволенні його зустрічного позову підлягає закриттю, оскільки судовим рішенням в цій частині питання про права, свободи, інтереси (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувались.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, за підписом представника ОСОБА_4 , в якій просила скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суди помилково поклали на відповідачів за первісним позовом обов`язок доведення того, що цей підвал є допоміжним приміщенням, водночас звільнили відповідачів за зустрічним позовом від доведення того, що підвальне приміщення не є допоміжним приміщенням, а є звичайним нежитловим приміщенням. Про це свідчать правові висновки Верховного Суду, висловлені в постановах від 23 жовтня 2019 року в справі № 598/175/15-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 760/34774/19, від 30 червня 2022 року у справі № 922/1406/21, від 18 липня 2018 року у справі № 916/2069/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 904/1040/18, від 15 травня 2019 року у справі № 906/1169/17. Такі дії суду суперечать принципу рівності сторін та свідчать про його упередженість;

суди не надали жодної оцінки доказам представників співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмет того, чи існує в будинку приміщення під № НОМЕР_1 , не зясували чи є в підвальному поверсі будинку інші приміщення, окрім допоміжних за своїми технічними характеристиками та цільовим призначенням;

суди не звернули увагу, що ОСОБА_2 як співвласник квартири у багатоквартирному будинку є співвласником допоміжних приміщень цього багатоквартирного будинку.

Аргументи інших учасників справи

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_6 , в якому просила залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

В обгрунтування відзиву зазначила, що ОСОБА_7 не зверталась з позовом про скасування оспорюваного рішення, вона була лише співвідповідачем за позовом ОСОБА_1 , тому внаслідок відмови в задоволенні зустрічного позову її права не порушуються. Позивач за зустрічним позовом не надав доказів, що спірні приміщення є допоміжними. Він обрав неефективний спосіб захисту відповідно до постанови Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 638/5304/21.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 127/17736/22та витребувано справу із суду першої інстанції.

У листопаді 2023 року матеріали справи № 562/1199/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року задоволено заяву ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_4 , про зупинення виконання (дії) рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі-продажу.

Зупинено виконання (дію) рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 01 листопада 2023 року зазначено, що доводи касаційної скарги містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 520/9210/19, від 23 жовтня 2019 року в справі № 598/175/15-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 760/34774/19, від 30 червня 2022 року у справі № 922/1406/21, від 04 квітня 2018 року у справі № 361/2965/15-а, від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17, від 18 липня 2018 року у справі № 916/2069/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 904/1040/18, від 15 травня 2019 року у справі № 906/1169/17 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (діл - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18)).

У справі, що переглядається:

у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням;

у листопаді 2022 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі - продажу;

рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням задоволено повністю. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі - продажу відмовлено;

звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 просила скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року, ухвалити нове, яким в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням відмовити, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі - продажу;

закриваючи апеляційне провадження в частині відмови в задоволенні зустрічного позову апеляційний суд виходив з того, що стороною зазустрічним позовом або третьою особою (з самостійними чи без самостійних вимог на відповідній стороні) ОСОБА_2 не виступала, відповідно позовних вимог за зустрічним позовом не заявляла, хоча не була позбавлена такої можливості. Отже,ставити питання про задоволення зустрічного позову в апеляційній інстанції в даному випадку може особа, яка з ним звернулась до суду. ОСОБА_2 такими процесуальними правами не наділена, відтак її права внаслідок відмови в зустрічних позовних вимогах не порушені;

натомість суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 була відповідачем за первісним позовом, тобто відповідно до положень статті 42 ЦПК України - учасником справи, а повноваження закрити апеляційне провадження з підстав непорушення прав та інтересів за змістом пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України наявне лише у випадку, коли з апеляційною скаргою звертається особа, яка не була залучена до участі у справі. За таких обставин апеляційний суд зробив помилковий висновок про закриття апеляційного провадження;

враховуючи, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята без додержання норм процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2023 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції./

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко