Справа № 185/9426/24
Провадження № 2-з/185/82/24
У Х В А Л А

11 вересня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Струць Тетяни Ігорівни про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

10 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду в інтересах ОСОБА_1 звернулась її представник ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження в будь-якій формі, будь-якому покупцю або набувачу квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити не можливим виконання рішення суду.

Розглянувши заявлену вимогу та доводи заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпеченняпозову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, загальна площа 50.6 кв.м., житлова площа 30.8 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .

Враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також, що вказане нерухоме майно перебуває у володінні відповідача ОСОБА_3 , яка не позбавлена права розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, то невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому на вказане майно слід накласти заборону відчуження, що є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Струць Тетяни Ігорівни про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності шляхом заборони відчуження в будь-якій формі, будь-якому покупцю або набувачу квартири за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, загальна площа 50.6 кв.м., житлова площа 30.8 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Копію даної ухвали суду направити для виконання до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), сторонам та вжиття відповідних заходів, у відповідності до ч. 2 ст. 157 ЦПК України.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (проголошення).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст.. 354 ЦПК України.

Cуддя: В. О. Головін