Справа № 191/4208/24
Провадження № 2-о/191/126/24
У Х В А Л А

іменем України

11 вересня 2024 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Порошина О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, Служба у справах дітей Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту самостійного виховання дитини,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини, заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, Служба у справах дітей Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. В якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним, своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла 18 років, без участі матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування мети звернення до суду з заявою зазначає, що встановлення даного факту необхідно йому для захисту прав та інтересів дитини, у тому числі для оформлення у встановленому законом порядку документів для отримання соціальної допомоги, у тому числа під час навчання дитини, можливості виїзду з дитиною за кордон на оздоровлення та визначення питання про місце навчання. Виплата допомоги на дітей одиноким батькам продовжується на підставі довідки навчального закладу до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд висновує таке.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як убачається з матеріалів заяви заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком доньки. В обґрунтування своїх вимог заявник указує на те, що мати дитини, участь у вихованні та утриманні доньки не приймає, проживає окремо за кордоном. Отже, ОСОБА_3 не виконує батьківські обов`язки щодо неповнолітньої дитини відтак, заявник є єдиною особою, що піклується, займається вихованням та повним утриманням неповнолітньої дитини.

Встановлення цього факту заявникові необхідно для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, а також можливості переміщення без документальної згоди матері, яка з дитиною не проживає.

При цьому жодних обставин існування перешкод у вирішенні ним питання щодо виховання, лікування, навчання дитини, чи неможливості надання дозволу матері на виїзд дитини без встановлення цього факту - заявником суду не зазначено і доказів такого до заяви не додано.

Суд зазначає, що саме по собі встановлення судом факту самостійного виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаного факту не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Так, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухилення його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. При цьому, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. Отже, захист порушених прав у зв`язку з невиконанням, не прийнятті участі одним із батьків у вихованні дітей, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними. Законом України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за неповнолітнім є рівним для обох з них. Тому за неналежне виконання обов`язку щодо виховання дітей, передбачена відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені у Сімейному кодексі України.

Такими до прикладу можуть бути право батьків на визначення місця проживання дитини, а такий спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тощо.

Також, суд звертає увагу на те, що заявник в заяві просить встановити факт самостійного виховання дитини без участі матері, зокрема, з метою оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги.

Порядок отримання соціальної допомоги визначено відповідними нормативно-правовими актами залежно від виду соціальної допомоги.

Державна соціальна допомога призначається у встановленому законом порядку та відноситься до компетенції відповідних органів державної влади як суб`єктів владних повноважень, які реалізують державну політику у сфері соціального захисту населення. Кабінет Міністрів України постановою від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердив відповідний Порядок, який визначає умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми. Пунктом 35 Порядку визначено обставини та умови для призначення допомоги, серед яких відсутнє рішення суду про встановлення факту самостійного виховання.

З огляду на зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник прагне встановити у суді факт для отримання у майбутньому соціальних пільг та гарантій.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті другої Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних абооспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проте, посилань на те, що права, свободи чи інтереси заявника порушуються, не визнаються або оспорюються будь якою особою подана заява не містить. Жодних доказів того, що будь-яка із заінтересованих осіб порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, до вказаної заяви заявником суду не надано.

Дійсно, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, суд не може заміняти собою інші органи влади, на які покладено відповідний обов`язок (в даному випадку - Органи соціального захисту населення районних держадміністрацій або Мінсоцполітики, за умови подання через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія)).

Отже, вимога про встановлення факту того, що заявник самостійно виховує дитину, не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій чи рішень щодо відмови компетентних органів у наданні соціальної пільги або незабезпечення соціальними гарантіями, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту спільного проживання та самостійного виховання і утримання батьком дитини не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст. 293, 315 ЦПК України.

Як убачається з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Отже, враховуючи вищенаведене, з заяви вбачається спір про право, який виникає з сімейних правовідносин, пов`язаних із вихованням та проживанням дитини у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання, утримання дитини слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 260, 261, 293, 315 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, Служба у справах дітей Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту самостійного виховання дитини - відмовити.

Роз`яснити заявникові право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Суддя О. О. Порошина