Справа №303/3803/24
ряд. стат. звіту - 12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Мирошниченко Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.

з участю заявниці ОСОБА_1

представниці заявниці ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Головне управління ДМС у Закарпатській області) про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця просить встановити, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , якого народила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що проживала в Італії однією сім`єю з Дж. Фрау, який є батьком ОСОБА_5 . У 2024 році уклала з паном Фрау офіційний шлюб. У паспорті громадянина України для виїзду за кордон її прізвище та ім`я транслітеровано як « ОСОБА_6 ». Однак під час реєстрації народження сина у компетентних органах Італії надала свій угорський паспорт, у якому її прізвище та ім`я зазначене як « ОСОБА_7 ». Відповідно у паспорті дитина його матір`ю записана « ОСОБА_7 ». З огляду на це їй було відмовлено Посольством України в Республіці Італія в реєстрації дитини та рекомендовано звернутися до українського суду для розв`язання виниклої колізії. Таку саму пораду вона отримала й від органу міграційної служби в м. Мукачево. Встановлення факту необхідно для безперешкодного перетину разом із сином кордону та реєстрації його як громадянина України.

Представник Головного управляння Державною міграційною службою України в Закарпатській області (далі ДМС), залученого до участі у справі як третьої особи, ОСОБА_8 вважає, що підстави для встановлення заявленого факту відсутні. Вказує, що ДМС не може видати довідку про реєстрацію особи громадянином України Деннісу Фрау за заявою пані Котубей з огляду на відсутність документа, що посвідчує її материнство. Крім того, зауважує, що дитина вже має громадянство Республіки Італія, а подвійне громадянство українським законодавством не допускається

Заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з нормами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину, як за законом, так і за заповітом, і для яких в зв`язку з встановленням факту родинних відносин повинні наступити певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні стосунки; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб; прокурор (про встановлення факту родинних відносин осіб, інтереси яких він представляє за законом).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2022 року (справа № № 287/167/18-ц), справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мукачево Закарпатської області (а. с. 3-4).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 18.04.2024 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 зареєстрований 18.04.2024 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 142 (а. с. 6).

Згідно з паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 Котубей/ ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Відповідно до паспорта Республіки Італія серії НОМЕР_4 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином Італії (а. с. 8).

Згідно з паспортом громадянина Італії серії НОМЕР_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9-10).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Орістано, батько: ОСОБА_9 , мати: ОСОБА_13 ( ОСОБА_7 ) (а. с. 11-13).

Згідно з паспортом серії НОМЕР_6 Kotubej Natalia, громадянка Угорщини, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Мукачево (а. с. 14).

Відповідно до результатів молекулярно-генетичного дослідження 10562580 (Медична лабораторія «Ескулаб») ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_14 з імовірністю 99,99898%.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство (частина перша статті 25 Конституції України).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про громадянство України» громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Підставами для втрати громадянства України є, зокрема добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто (стаття 19 Закону України «Про громадянство України»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про громадянство України» Президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Пунктом 3 частини першої статті 24 Закону України «Про громадянство України» визначено, що повноваження щодо підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який закріплює процедуру провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень; порядок розгляду Державною міграційною службою України, її територіальними органами та територіальними підрозділами заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України; порядок розгляду заяв і подань з питань громадянства Комісією при Президентові України з питань громадянства.

Тлумачення норм законодавства, яке регулює питання набуття та припинення громадянства України показує, що втрата громадянства, зокрема внаслідок добровільного набуття громадянином України громадянства іншої держави, є однією з підстав припинення громадянства України, яке не є автоматичним, оскільки здійснюється виключно на підставі відповідного указу Президентом України.

Таким чином, на час народження сина українське громадянство заявниці не було припиненим і попри те, що вона мала громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною вона визнається лише громадянкою України (стаття 2 Закону України «Про громадянство України»).

Водночас відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України.

Відповідно до частини 6 статті 3 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» дипломатичні представництва і консульські установи України проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті щодо громадян України, приймають і розглядають заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Згідно з частиною 6 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» особливості проведення державної реєстрації актів цивільного стану дипломатичними представництвами і консульськими установами України визначаються Консульським статутом України та інструкцією про державну реєстрацію актів цивільного стану, яка затверджується центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері зовнішніх зносин України за погодженням із Міністерством юстиції України.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 23.05.2001 № 32/5/101 консульська посадова особа (далі за текстом консул) провадить реєстрацію народження з одночасним визначенням походження дитини, смерті, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені громадян України (пункт 1.2).

Для складання актового запису цивільного стану заявник повинен представити документи, які підтверджують факти, що підлягають реєстрації, а також паспортний документ, який посвідчує його особу.

Якщо реєстрація актів цивільного стану була проведена компетентними органами держави перебування, про що свідчить відповідний документ, то повторна реєстрація в дипломатичному представництві або консульській установі не провадиться (пункт 1.5).

Реєстрація народження дитини провадиться консулом з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові (пункт 2.1).

Згідно з пунктом 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженим постановою КМУ від 20.08.2014 р. № 360 ДМС відповідно до покладених на неї завдань, з-поміж іншого, здійснює оформлення, обмін і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, пересилає, визнає недійсними, вилучає та знищує такі документи в передбачених законодавством випадках.

Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України заявниця є ОСОБА_1 . У паспорті громадянина України для виїзду за кордон її прізвище та ім`я транслітеровано як « ОСОБА_6 ». Водночас заявниця має паспорт громадянина Угорської Республіки, в якому її прізвище та ім`я зазначено як « ОСОБА_7 ».

Як зазначила пані ОСОБА_15 , під час реєстрації народження сина у компетентних органах Італії вона змушена була надати свій угорський паспорт, бо термін дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон закінчився. Відповідно у паспорті дитини його матір`ю записана « ОСОБА_7 », що не співпадає з написанням її прізвища та імені у паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

З огляду на це їй було відмовлено Посольством України в Республіці Італія в реєстрації дитини та рекомендовано звернутися до українського суду для розв`язання виниклої колізії. Також вона отримала відмову у видачі довідки реєстрації сина громадянином України, що підтвердив у судовому засіданні представник ДМС.

За повідомленням відділу ДРАЦС у місті Мукачеві № 729/31.3-22 від 13.09.2024 року ОСОБА_1 теж відмовлено у державній реєстрацій народження її сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Водночас аналіз ситуації, що склалася, та положень норм наведених вище нормативно-правових актів свідчить про те, що наявна колізія в інший спосіб, аніж як шляхом встановлення судом того, що заявниця є матір`ю ОСОБА_4 , розв`язана бути не може.

Встановлення цього факту дозволить реєстрацію дитини громадянином України за народженням та уможливить реалізацію нею та її матір`ю пов`язаних із цим прав, у тому числі безперешкодного перетинання кордону, необмеженого за часом перебування на території України та ін.

При цьому суд зауважує, що відповідно до статті 14 Закону України «Про громадянство України» дитина, яка є іноземцем, один із батьків якої є громадянином України, а другий іноземцем, реєструється громадянином України за клопотанням того з батьків, який є громадянином України, а згідно зі статтею 19 цього закону не вважаються добровільним набуттям іншого громадянства, зокрема випадки одночасного набуття дитиною за народженням громадянства України та громадянства іншої держави чи держав.

На підставі викладеного суд, керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 263-265, 315, 319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 (з транслітерацією згідно закордонного паспорта: ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір`ю дитини ОСОБА_14 (з транслітерацією згідно паспорта ОСОБА_16 : ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління ДМС у Закарпатській області, , місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12-а.

Головуючий Юрій Мирошниченко