Провадження № 2/357/867/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 вересня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Махненко Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2023 року позивач акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний Банк «Львів» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 01.09.2022 р. між акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (скорочене офіційне найменування - АТ АКБ "Львів") (надалі - Позивач, Кредитор, Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 17231/112/2022 (надалі - Кредитний договір, Договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, Кредит надається у сумі 37 073,77 грн., з умовою повернення в термін до 31.08.2027р. в порядку та відповідно до умов Кредитного договору.

Згідно із п. 3.2 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку:у період з 01.09.2022р. по 28.02.2023р., в розмірі - 8,51% річних; у період з 01.03.2023р. по 31.08.2023р., в розмірі - 67,09% річних; у період з 01.09.2023р. по дату повернення Кредиту, в розмірі - 37,8% річних.

Прийняті на себе зобов`язання по Кредитному договору Банк виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредит на суму, що зазначена в п. 1.3 Кредитного договору. Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 45625 від 01.09.2022 р.

У зв`язку з тим, що Позичальник систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором у визначені Кредитним договором терміни, Позивач, керуючись положеннями ст. 1050 Цивільного кодексу України та умовами Кредитного договору, набув право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Кредитним договором.

Відповідачу направлявся лист з вимогою погасити заборгованість за Кредитним договором, однак дані вимоги залишилась без відповідного реагування зі сторони Відповідача.

Вищенаведені обставини підтверджують факт неналежного виконання Відповідачем зобов`язань по кредитному договору, що дає право на стягнення заборгованості по кредиту з Відповідача.

Станом на 01.09.2023 р. заборгованість Відповідача по Кредитному договору складає: сума заборгованості за кредитом 33 552,36 грн.; сума заборгованості за відсотками 7 665,17 грн., разом 41 217,53 грн.

Просили суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь позивача - акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (АТ АКБ «Львів») (код в ) заборгованості за Кредитним договором № 17231/112/2022 від 01.09.2022 р. в розмірі 41 217,53 грн. та витрат, понесених по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. ( а. с. 1-2 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 27) та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

21 листопада 2023 року судом було здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 30).

19 грудня 2023 року за вх. № 57941 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 31).

Згідно отриманої інформації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.12.2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Ухвалою судді від 21 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 19 січня 2024 року ( а. с. 32-33 ).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 14.06.2024 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( а. с. 73-74 ).

17 червня 2024 року за вх. № 32775 судом отримано відзив на позовну заяву позивача від представника відповідача ОСОБА_2 ( а. с. 79-81 ).

21 червня 2024 року за вх. № 33753 судом отримано відповідь на відзив ( а. с. 87-91 ).

Ухвалою суду від 24 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( а. с. 103-104 ).

16 липня 2024 року за вх. № 38088 судом отримано від позивача заяву ( а. с. 112 ) та уточнений розрахунок заборгованості, враховуючи часткового погашення з боку відповідача та виписку про рух коштів по рахунках відповідача ( а. с. 113, 114-117, 118 ).

Останнього разу, 16.07.2024 року розгляд справи було відкладено на 11.09.2024 року ( а. с. 122 ) у заявку з отриманою заявою від представника відповідача стосовно надання часу, оскільки сторони обговорюють питання укладання морової угоди ( а. с. 105-106 ).

В судове засідання позивач АТ «АКБ «Львів» свого представника не направив, водночас з вертаючись до суду з позовною заявою, в прохальній її частині, керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України позивач судовий розгляд у даній справі просив проводити без участі позивача за наявними в справі матеріалами ( а. с. 2 на звороті ).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 11.09.2024 року за вх. № 47293 судом отримано від представника ОСОБА_2 заяву про визнання позову в розмірі 40 567,53 грн. та сплаченого судового збору в сумі 2 684 грн. Наслідки визнання позовних вимог, передбачені ст. 206 ЦПК відомі.

Хоча, в даній заяві відповідач та її представника не зазначено про розгляд справи у їх відсутність, суд приходить до переконання, що відповідач обізнаний про розгляд справи 11.09.2024 року, саме в цей день подано заяву про визнання позову, тому суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності учасників судового розгляду, в тому числі відповідача, оскільки останній ( його представник ), обізнані про наявність на розгляді в суді цивільної справи до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як зазначено у позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Чірікоста і Віола проти Італії», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2, 6 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Інших заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В свою чергу, сторона позивача скористувалася вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності відповідача, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Встановлено, що 01.09.2022 р. між акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 17231/112/2022 ( а. с. 5-6 ).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, Кредит надається у сумі 37 073,77 грн., з умовою повернення в термін до 31.08.2027 р. в порядку та відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Кредитним договором, у разі несвоєчасної сплати процентів та/або не повернення суми кредиту (частини кредиту).

Згідно п. 2.4 Кредитного договору, у випадку прийняття Банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення Кредиту, сплату процентів, комісій та інших платежів, з підстав, обумовлених Кредитним договором, Банк письмово повідомляє про це Позичальника. В такому випадку, Позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку повністю повернути суму Кредиту та сплатити проценти на день повернення.

Згідно із п. 3.2 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку: у період з 01.09.2022 р. по 28.02.2023 р., в розмірі - 8,51% річних; у період з 01.03.2023 р. по 31.08.2023 р., в розмірі - 67,09% річних; у період з 01.09.2023 р. по дату повернення Кредиту, в розмірі - 37,8% річних.

Згідно п. 3.4 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів) з дати видачі кредиту по дату повернення Кредиту Позичальником, періодами з першого по останнє число місяця.

Згідно п. 3.6 Кредитного договору, Позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Відповідно до п. 3.11 Кредитного договору, у випадку прострочення погашення Кредиту, в тому числі після вимоги Банку про повне дострокове погашення кредиту та/або після настання дати повернення Кредиту в повному обсязі, Позичальник сплачує проценти за неправомірне користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру Процентної ставки, які нараховуються за кожний календарний день прострочення на суму заборгованості, строк погашення якої настав, з дати виникнення заборгованості до дати її повного погашення. Порядок нарахування та сплати відповідає порядку для процентів на строкову заборгованість.

Згідно п. 5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1, що є невід`ємною частиною Кредитного договору (п. 5.2 Кредитного договору).

В п. 6.1 Кредитного договору, Сторони погодили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, Банк вправі нараховувати Позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки.

Додано Паспорт споживчого кредиту, в якому встановлено порядок повернення кредиту, який підписаний з боку відповідача ( а. с. 15-17 ).

Прийняті на себе зобов`язання по Кредитному договору Банк виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредит на суму, що зазначена в п. 1.3 Кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 45625 від 01.09.2022 р. ( а. с. 9 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підписання кредитного договору № 17231/112/2022 від 01.09.2022 року свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору та мав заборгованість перед позивачем, про що в матеріалах справи свідчить розрахунок заборгованості, де станом на 01.09.2023 року заборгованість відповідача по Кредитному договору складала: сума заборгованості за кредитом 33 552,36 грн.; сума заборгованості за відсотками 7 665,17 грн., разом 41 217,53 грн.( а. с. 7-8 ).

Відповідачу направлявся лист з вимогою погасити заборгованість за Кредитним договором, однак дані вимоги залишилась без відповідного реагування зі сторони Відповідача (копія листа- вимоги № 5082/0-07 від 24.07.2023 р.) ( а. с. 10, 12, 13-14 ).

Вказана заборгованість, окрім розрахунку заборговані, підтверджена наданою з боку позивача випискою руху коштів по рахунку ( а. с. 19-22 ).

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц в постанові від 25 травня 2021 року.

Таким чином, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, 16.07.2204 року за вх. № 38088 судом отримано від позивача заява, якою останній просив долучити розрахунком заборгованості та виписку по руху коштів у зв`язку із частковим погашенням заборгованості відповідачем ( а. с. 112, 113, 114-118 ).

З вказаних документів вбачається, що станом на 20.06.2024 року сума заборгованості становить: сума заборгованості за кредитом 32 902,36 грн.; сума заборгованості за відсотками 7 665,17 грн., разом 40 567,53 грн.

Отже, часткова сплата боржником заборгованості за кредитним договором, свідчить про визнання ним боргу.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц (провадження № 61-3084св19).

В зазначені постанові, Верховний Суд вказав, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Отже, на час розгляду даної справи, за матеріалами справи вбачається, що заборгованість відповідача становить 40 567,53 грн., яка складається: сума заборгованості за кредитом 32 902,36 грн.; сума заборгованості за відсотками 7 665,17 грн., яка виникла у зв`язку з порушенням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 17231/112/2022 від 01.09.2022 року.

Водночас як зазначено вище, 11.09.2024 року судом від представника відповідача ОСОБА_2 отримано заяву про визнання позову, в якій вказано, що відповідач визнає позовні вимоги позивача за позовною заявою у цивільній справі № 357/14386/23 за кредитним договором № 17231/112/2022 від 01.09.2022 року у розмірі 40 567,53 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 32 902,36 грн.; сума заборгованості за відсотками 7 665,17 грн. також, позивач визнає суму судових витрат, які поніс відповідач у розмірі 2 684 грн. Наслідки визнання позовних вимог, передбачені ст. 206 ЦПК України відомі.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч. 4 ст. 206 ЦПК України ).

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки укладання кредитного договору № 17231/112/2022 від 01.09.2022 року між позивачем та відповідачем підтверджується матеріалами справи, як і заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов вищевказаного договору, а також визнання позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 40 567,53 грн., яка виникла за порушення умов кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем АТ АКБ «Львів» були понесені судові витрати у сумі 2684,00 гривень, які документально підтверджені, про що свідчить Платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 25.09.2023 року (а.с. 3).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а також визнанням вказаної суми з боку відповідача, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову у вищевказаному розмірі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 526, 530, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 131, 141, 206, 263-265, 273, 274, 353-355 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України «Про судовий збір» , суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний Банк «Львів» заборгованість за кредитним договором № 17231/112/2022 від 01.09.2022 року у розмірі 40 567,53 гривень та витрати понесені по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 гривень, загалом 43 251,53 гривень ( сорок три тисячі двісті п`ятдесят одна гривня п`ятдесят три копійки ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний Банк «Львів» (адреса місцезнаходження: 79008, Львівська область, м. Львів, вул. Сербська, буд. 1, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2024 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов