ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 699/270/20

провадження № 61-5392св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Виробниче об`єднання «Восход»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 січня 2023 року в складі судді Гусарової В. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 березня 2023 року в складі колегії суддів: Новікова О. М., Василенко Л. І., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Восход» (далі - ПрАТ «ВО «Восход»), у якому просив зобов`язати відповідача видати належну йому трудову книжку та новий наказ про звільнення із зазначенням у такому нового дня звільнення, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки.

На обґрунтування свої вимог зазначав, що з 01 вересня 2004 року працював у ПрАТ «ВО «Восход» на посаді директора. 19 липня 2017 року його звільнено з роботи.

Однак до цього часу відповідач не видав йому трудову книжку, чим порушив вимоги статті 47 КЗпП України.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 січня 2023 року позов задоволено частково.

Зобов`язаноПрАТ «ВО «Восход» видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних та допустимих доказів вручення позивачу трудової книжки.

Водночас, оскільки затримка у видачі трудової книжки не перешкоджала працевлаштуванню позивача, підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки немає.

Також немає підстав для видачі відповідачем нового наказу про звільнення позивача, оскільки він власноручно написав заяву про звільнення за згодою сторін і після цього на підприємстві не працював.

Додатковим рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2023 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 березня 2023 року рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 січня 2023 року в частині задоволених вимог скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволення вимоги про зобов`язання ПрАТ «ВО «Восход» видати належним чином оформлену трудову книжку. У решті рішення залишено без змін.

Додаткове рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2023 року визнано таким, що втратило чинність. Здійснено новий розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована недоведеністю позову.

Матеріали справи не містять достатніх доказів про те, що позивач, який був керівником ПрАТ «ВО «Восход», не отримував трудову книжку при звільненні.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 січня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 березня 2023 року.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №2-362/11/0408, від 30 жовтня 2019 року в справі № 182/2646/16-ц, від 18 березня 2020 року в справі № 759/10253/16-ц, від 07 травня 2020 року в справі № 754/2354/18, від 09 червня 2020 року в справі № 199/8762/17-ц, від 09 вересня 2021 року в справі № 360/3096/20; судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що саме відповідач повинен був надати суду належні й допустимі докази, що підтверджують видачу йому трудової книжки в день звільнення. Не мотивував належним чином відхилення висновку експерта.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що через відсутність у нього трудової книжки він не міг працевлаштуватися за основним місцем роботи та отримувати заробітну плату згідно зі своїм рівнем кваліфікації, тоді як, працюючи в ПП «Торговий дім «Корсунь» за сумісництвом, він отримує лише мінімальну заробітну плату.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2024 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

12 червня 2023 року справа № 699/270/20 надійшла до Верховного Суду.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

З 01 вересня 2004 року ОСОБА_1 працював на посаді директора ПрАТ «ВО «Восход».

Наказом ПрАТ «ВО «Восход» № 6 від 14 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнений з 19 липня 2017 року з посади директора за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Згідно з особовою карткою ОСОБА_1 , у графі «додаткові відомості» є запис про звільнення за угодою сторін. У графі «трудову книжку отримав» містяться дата - 14 липня 2017 року та підпис ОСОБА_1 .

У книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ПАТ «ВО «Восход» за записом № 170 від 14 липня 2017 року також міститься підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до акта інспекційного відвідування юридичної особи № ЧК 315/2181/АВ від 30 червня 2020 року, під час інспекційного відвідування ПАТ «ВО «Восход» Управління держпраці у Черкаській області встановило, що трудову книгу ОСОБА_1 отримав особисто під підпис.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року в справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи від 13 липня 2022 року:

підписи від імені ОСОБА_1 у графі «З наказом ознайомлений» наказу про припинення трудового договору № 6; у графі «підпис власника трудової книжки» особової картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; в останній колонці на сторінці № 31 книги обліку трудових книжок і вкладинок до них ПрАТ «ВО «Восход» напроти запису щодо ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1 , зразки якого на експертизу в документах, що були надані позивачем;

підписи від імені ОСОБА_1 у графі «З наказом ознайомлений» наказу про припинення трудового договору № 6; у графі «підпис власника трудової книжки» особової картки ПП-2 ОСОБА_1 ; в останній колонці на сторінці № 31 книги обліку трудових книжок і вкладинок до них ПрАТ «ВО «Восход» напроти запису щодо ОСОБА_1 виконані ОСОБА_1 , зразки якого на експертизу в документах, що були надані стороною відповідача;

підписи від імені ОСОБА_1 у графі «З наказом ознайомлений» наказу про припинення трудового договору № 6; у графі «підпис власника трудової книжки» особової картки ПП-2 ОСОБА_1 ; в останній колонці на сторінці № 31 книги обліку трудових книжок і вкладинок до них ПрАТ «ВО «Восход» напроти запису щодо ОСОБА_1 виконані іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 , зразки якого на експертизу в документах, що були надані позивачем.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку й провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним.

У цій справі встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді директора ПрАТ «ВО «Восход», з якої наказом відповідача від 14 липня 2017 року був звільнений за згодою сторін.

Згідно з особовою карткою ОСОБА_1 , книгою обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ПАТ «ВО «Восход», трудову книжку позивач отримав 14 липня 2017 року.

Звертаючись з цим позовом у квітні 2020 року, ОСОБА_1 зазначав, що відповідач не видав йому трудову книжку, а підписи на документах про її отримання виконані не ним, а іншою особою.

Для з`ясування цих обставин суд першої інстанції призначив у справі судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи від 13 липня 2022 року, зразки підписів, які містяться в документах, наданих позивачем, не співпадають зі зразками підписів, які виконані від імені ОСОБА_1 в документах про отримання ним трудової книжки, тоді як зразки підписів ОСОБА_1 , які містяться в документах, наданих ПрАТ «ВО «Восход», співпадають із досліджуваними зразками підписів.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши висновок експерта, врахувавши наявні в ньому суперечності, суд апеляційної інстанції вважав, що такий висновок не є беззаперечним доказом того, що позивач не отримував трудову книжку при звільненні з ПрАТ «ВО «Восход». В силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд не може надати іншу оцінку цьому доказу.

При цьому жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач не отримував трудову книжку при звільненні в матеріалах справи немає.

З клопотанням про призначення у справі додаткової чи повторної експертизи ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивач не звертався.

Однією з основним засад цивільного судочинства є змагальність сторін (частина третя статті 2 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина четверта статті 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, установивши, що позивач не довів обставини, на які посилався у позові, факт отримання трудової книжки при звільненні не спростував, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача видати йому трудову книжку.

Крім того, враховуючи недоведеність затримки видачі позивачу трудової книжки, правильними є висновки судів про відмову в задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та зміну дати звільнення.

Висновки судів не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених у касаційній скарзі постановах.

Довід касаційної скарги про те, що при вирішенні цього спору тягар доказування обставин лежить на відповідачу колегія суддів відхиляє як безпідставний, оскільки це суперечить положенням статей 12, 80 ЦПК України, за якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 січня 2023 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко