Провадження № 2/592/2581/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ейсмонт Є.А. звернувся до суду із позовом до КП «Міськводоканал» СМР про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії. Просить суд зобов`язати КП «Міськводоканал» СМР здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та абонентської плати квартири за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , шляхом списання 114549,51 грн плати за ненадані послуги.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною 5 статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Пунктом 16 статті 28 ЦПК України встановлено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та абонентської плати квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, предметом позову у цій справі є зобов`язання, що виникають з надання послуг централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та абонентської плати, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Зарічного району м. Суми.

Статтею 30 ЦПК України передбачено випадки застосування правил виключної підсудності, зокрема відповідно до ч. 1 даної статті позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

До аналогічних висновків приходить Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) зазначаючи, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

За наведених обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Так у своїй постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Відтак спір щодо здійснення перерахунку наданих житлово-комунальних послуг в квартирі, яка не знаходиться на території Ковпаківського району м. Суми, не належить до підсудності Ковпаківського районного суду м. Суми.

Статтями 55, 124 Конституції України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, ч. 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України у разі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд передає справу на розгляд такому суду. Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підстави ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

За наведених вище обставин, враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, даний позов не належить до підсудності Ковпаківського районного суду м. Суми, оскільки предметом позову ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача провести перерахунок вартості послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та абонентської плати квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Зарічного району м. Суми, вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати дану справу до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю.

Керуючись ст. 30, 31, 187, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії передати для розгляду за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Б. Князєв