Справа № 682/676/24
Провадження № 2/682/337/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мотонок Т. Я.,

за участю секретаря судових засідань Придачук Г.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Андрієвського О.А. ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу № 682/676/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Андрієвський Олександр Антонович, до ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

07.03.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Андрієвський О.А., до ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування поданого позову вказано, що ОСОБА_1 в 2008 році познайомилась з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та відповідач періодично зустрічались, а з березня 2009 року стали проживати разом. Спочатку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вони одразу ж почали займатись домашнім господарством. В листопаді 2009 року ОСОБА_4 купив будинок із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , який 19.11.2009 р. оформив на своє ім?я. З грудня місяця 2009 року сторони разом проживали в цьому будинку та доглядали за його хворою матір?ю ОСОБА_6 , яка померла у лютому 2010 року. Перебравшись до будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зайнялись його ремонтом та перебудовою: добудували другий поверх та прибудову, в якій облаштували коридор, кухню, ванну кімнату, замінили підлогу, вставили нові двері, пластикові вікна, земельну ділянку, на якій розташований будинок, обгородили парканом. Під час спільного проживання з ОСОБА_4 позивачка завагітніла і ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_7 . За час проживання однією сім?єю сторони разом виховували дитину, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, мали спільний побут та обов?язки по відношенню один до одного, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, оскільки будинок був придбаний у поганому стані, купували меблі, побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку, тримали худобу, обробляли город біля будинку. Обоє працювали, і за зароблені кошти робили ремонт будинку та придбали меблі, побутову техніку, мотоцикл, автомобіль, ОСОБА_4 періодично їздив на заробітки, а позивачка працювала в школі. Окрім того, позивачка здавала в оренду квартиру та два земельні паї. Також до спільного бюджету позивачка внесла кошти в розмірі 75000 гривень, які отримала при народженні нашої доньки, які були витрачені на ремонт будинку, придбання меблів. Проживаючи разом як чоловік та дружина вони всі свята проводили в колі рідних та друзів. Про сімейні відносини з ОСОБА_4 як чоловіка та дружини свідчать фотографії, на яких вони зображені з родичами, у сімейному колі. Факт спільного проживання також підтверджується показаннями свідків. Під час спільного проживання з ОСОБА_4 позивачка також оплачувала комунальні послуги, які надавались за адресою АДРЕСА_3 . Факт проживання однією сім?єю підтверджується реєстрацією місця проживання спільної дочки ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_3 до теперішнього часу, хоча з жовтня місяця 2022 року вона фактично проживає із позивачкою за адресою АДРЕСА_4 . В період з березня 2009 року по жовтень 2022 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не перебували в жодному іншому зареєстрованому шлюбі.

Позивачка зазначила, що під час спільного проживання з ОСОБА_4 ними був придбаний будинок по АДРЕСА_3 за 25000 доларів США. Так як будинок був в поганому стані, він був повністю перебудований. Добудова будинку та ремонт в ньому обійшлись в 500000 грн. За 14 років спільного проживання за спільні кошти було придбано: мотоцикл за 8400 грн., бетонозмішувач за 6000 грн., циркулярку за 2200 грн., дві болгарки за 4000 грн., дриль 1800 грн., бензокосарку за 3000 грн., акумуляторний оприскувач за 1200 грн., зварювальний апарат за 6000 грн., круподерку за 3000 грн., морозильну камеру за 4000 грн., мікрохвилю піч за 6500 грн., електродуховку за 4000 грн., газову плиту за 2500 грн., витяжку за 1800 грн., пилосмок за 6500 грн., кухонний комбайн за 4600 грн., міксер за 2000 грн., сушку для фруктів за 3000 грн., елктроплитку за 2000 грн.; комплект меблів в спальну кімнату за 2000 грн. бувший в користуванні, кухонний гарнітур, вартістю 44000 грн., стіл з стільцями, вартістю 7500 грн.; набір меблів в дитячу кімнату вартістю 6000 грн., дитяче ліжко вартістю 2500 грн., письмовий стіл вартістю 4000 грн., диван, вартістю 11000 грн., дитячий спортивний велосипед вартістю 7000 грн. В травні 2022 року під час спільного проживання однією сім?єю, ОСОБА_4 за спільні кошти придбав за 5000 доларів США автомобіль «VOLKWAGEN TOURAN»2004 року випуску, який 21.07.2022 оформив на себе.

З жовтня 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом не проживають, припинили відносини через особисті непорозуміння. ОСОБА_4 не впускає ОСОБА_1 до будинку і не дозволяє поділити майно та речі, які були придбані ними спільно.

За таких обставин позивачка та її представник звернулись до суду та просили: - встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з березня 2009 року по жовтень 2022 року;

- виділити ОСОБА_1 із спільно нажитого з ОСОБА_4 майна: автомобіль «Volkswagen Touran» 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 см.куб., колір чорний, вартістю 191680,50 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 6500 грн.; спортивний велосипед «ARDIS» вартістю 7000 грн.; диван коричневого кольору вартістю 11000 грн.; письмовий стіл вартістю 4000 грн.; дитячу стінку вартістю 6000 грн.; дитяче ліжко з матрацом вартістю 2500 грн.; всього майна загальною вартістю 209180,50 грн.;

- виділити ОСОБА_4 : житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 , загальною вартістю 547002 грн., мотоцикл, вартістю 8400 грн., бетонозмішувач вартістю 6000 грн., циркулярку вартістю 2200 грн., дві болгарки вартістю 4000 грн., дриль вартістю 1800 грн., апарат для нарізки ламінату вартістю 2300 грн., помпу-насос вартістю 4600 грн., бензокосарку вартістю 3000 грн., акумуляторний оприскувач вартістю 1200 гри., зварювальний апарат вартістю 6000 грн., круподерку вартістю 3000 грн., морозильну камеру вартістю 4000 грн., електродуховку вартістю 4000 грн., газову плиту вартістю 2500 грн., витяжку вартістю 1800 грн., пилосмок вартістю вартістю 6500 грн., кухонний комбайн вартістю 4600 грн., міксер вартістю 2000 грн., сушку для фруктів вартістю 3000 грн., ектроплитку вартістю за 2000 грн., комплект меблів в спальну кімнату, вартістю 2000 грн., кухонний гарнітур, вартістю 44000 грн., стіл з стільцями вартістю 7500 грн., ванну вартістю 2000 грн., душову кабіну вартістю 9000 грн., а всього майна загальною вартістю 684402 грн.

12.03.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.04.2024.

01.04.2024 до суду подано відзив на позовну заяву, який 12.04.2024 було уточнено, від відповідача ОСОБА_4 , в якому останній заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що позивачка невірно вказує початок та закінчення проживання однією сім`єю. Відповідач вказує, що вони почали спільно проживати після того, як він дізнався про вагітність ОСОБА_1 , тобто з травня - червня 2010 року. Стосунки із позивачкою були припинені в кінці 2021 року. Внаслідок складних стосунків з позивачкою остання періодично проживала з дитиною у належній їй квартирі. В цей час кожен з них проживав окремо, користувався власними коштами без взаємних прав та обов`язків. Відповідач вважає, що позивачка не надала суду достатній доказів, що вона спільно проживала із ним, була пов`язана з ним спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Щодо спільного майна, відповідач зазначає, що будинок АДРЕСА_3 був придбаний ним в той час, коли він з позивачкою не проживав. Автомобіль був придбаний ним у липні 2022 року за його власні кошти. Доказів стосовно часу придбання майна та його вартості позивачка не надала.

03.04.2024 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача.

25.04.2024 до суду позивачкою та її представником було подано відповідь на відзив, в якому позивачка та її представник заперечували щодо обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов.

10.05.2024 року підготовче судове засіданні закрито та призначено судовий розгляд на 03.06.2024.

03.06.2024 в судове засідання з`явились позивач, її представник, представник відповідача.

03.06.2024 представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав. Додатково зазначив, що факт спільного проживання сторін підтверджується фотографіями, показаннями свідків, платіжками за комунальні послуги, з яких вбачається, що позивачка сплачувала комунальні платежі за будинок АДРЕСА_3 , де проживала разом із відповідачем.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала позицію свого представника та додатково повідомила, що із відповідачем разом проживала з 2009 року однією сім`єю. В 2011 році у них народилася спільна донька, відомості про батька якої були внесені за її заявою на підставі ст. 135 СК України, оскільки відповідач спочатку не бажав записувати доньку на своє прізвище. Окрім того, відповідач також не хотів реєструвати її місце проживання та місце проживання доньки за адресою: АДРЕСА_3 , де вони разом спільно проживали. За цією адресою відповідач прописав доньку в 2021 році. За час спільного проживання з ОСОБА_4 вони разом облаштовували будинок, купували меблі та техніку, однак всі квитанції відповідач зберігав у себе. Вартість деяких речей вона пам`ятає точно, а деяких - ні.

12.06.2024 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

ОСОБА_9 , сестра позивачки, в судовому засіданні повідомила, що її сестра ОСОБА_1 познайомилась із ОСОБА_4 в 2008 році. В 2009 році вони почали проживати разом в будинку відповідача по АДРЕСА_5 , куди вона приходила в гості до сестри. До цього часу позивач та відповідач проживали в квартирі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 . 30.03.2009 у вказаній квартирі позивачки відбувалося святкування сорокаріччя відповідача, куди вона була запрошена. В 2011 році у ОСОБА_4 померла мати, на похорони якої поїхала вона та інші родичі ОСОБА_1 . На той час між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були хороші сімейні стосунки. В 2011 році у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_8 , яку відповідач визнав. Тоді вони всі вже проживали в новому будинку по АДРЕСА_3 . Будинок після покупки був в занедбаному стану, тому ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за спільні кошти та спільними зусиллями робили ремонт в будинку, облаштовували його, купували меблі та техніку, зокрема: мікрохвильовку, диван, стінку в дитячу кімнату, зварювальний апарат, кухонні меблі тощо. В 2022 році ОСОБА_4 та ОСОБА_1 придбали машину. Після цього вони ще трохи пожили разом, але потім розійшлись. За весь час спільного проживання сторони мали спільний бюджет та купували усе разом, однак всі чеки та квитанції відповідач зберігав у себе, як і платіжки за комунальні послуги, за які оплату здійснювала ОСОБА_1 . Свідок повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не реєстрували шлюб, оскільки останній цього не пропонував, а її сестра не наполягала на одруженні.

ОСОБА_10 , подруга ОСОБА_1 , в судовому засіданні повідомила, що з 2008 року ОСОБА_1 почала проживати разом із ОСОБА_4 в його будинку по АДРЕСА_5 , в подальшому вони стали цікавитись покупкою іншого будинку та в 2008-2009 роках орієнтовно придбали житло по АДРЕСА_3 . У цьому будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали робити ремонт разом, все купували також разом. Свідку точно відомо про спільне придбання кухні та дитячої шафи. Загалом будинок був у занедбаному стані, а сторони повністю зробили ремонти та замінили все. Кілька років тому вони придбали автомобіль, за які кошти - свідку не відомо. Після покупки автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ще не довго проживали разом. Загалом за весь час спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склались гарні сімейні стосунки. Причини, з яких сторони не зареєстрували шлюб, та чому відповідач спочатку не бажав давати дочці своє прізвище - свідку не відомі.

ОСОБА_11 , однокласниця та приятелька ОСОБА_1 , зазначила, що знає позивачку давно, ще зі школи. Орієнтовно у 2008 році на зустрічі однокласників ОСОБА_1 розповіла, що почала стосунки з якимось чоловіком, а в подальшому вперше вона зустріла ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на зупинці поряд з будинком по АДРЕСА_5 , де вони на той час разом проживали. Тоді ж ОСОБА_1 запросила її в гості на чай. Це було під осінь 2009 року. За час спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склалися хороші сімейні стосунки, у них народилась дочка, якій ОСОБА_4 був дуже радий. Також ОСОБА_11 була присутня на святкуванні хрестин їх спільної дочки. Після того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали будинок по АДРЕСА_1 , вона не була у них в гостях, про ведення спільного господарства, ремонт та покупку деяких речей їй відомо зі слів ОСОБА_1 . За чиї гроші було придбано будинок та квартиру - свідку не відомо.

ОСОБА_12 , син позивачки, в судовому засіданні повідомив, що вперше він познайомився із ОСОБА_4 , коли вони разом із мамою приїхали за адресою, де ОСОБА_4 на той час проживав (по АДРЕСА_7 ). Тоді мама пояснила, що з ОСОБА_4 вони мають стосунки та зустрічаються, але тоді вони ще разом не проживали. З 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 почали жити разом в будинку по АДРЕСА_5 , який належав ОСОБА_4 , куди ОСОБА_12 одного разу приїжджав, але в будинок не заходив. На той час мама йому розповідала, що бажає побудувати стосунки з цим чоловіком та створити з ним сім`ю. В подальшому мама з ОСОБА_13 купили будинок по АДРЕСА_3 , за які кошти та яка частка кожного з них була в покупці - свідку не відомо, але надалі ремонт його мама та ОСОБА_13 робили разом та купували все разом. В період карантину він близько трьох років проживав разом із мамою, ОСОБА_13 та їх спільною дочкою ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , в цей час він також брав участь покупці продуктів, оплаті комунальних послуг тощо. Він разом із ОСОБА_13 працювали на одній роботі, а мама займалась господарством, доглядала худобу та город. Машину ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали в 2022 році, тоді він допомагав останньому у вирішенні питань з покупкою авто, вони разом їздили його дивитися та купувати. ОСОБА_12 відомо, що більша частка в покупці авто належала відповідачу, ще частину коштів (близько 1 тис. - 1,5 тис. доларів) відповідач позичив. Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом десь до 2023 року. Стосовно питань про реєстрації дитини на прізвище ОСОБА_4 та реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 - свідку не відомо.

В подальшому розгляд справи було відкладено на 20.06.2024.

В судове засідання з`явились: позивач, її представник, відповідач, його представник.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову та пояснив, що з позивачкою ОСОБА_1 він мав стосунки, зустрічався, однак однією сім`єю не проживав. До будинку по АДРЕСА_8 , за словами відповідача, позивачка не має жодного відношення. Будинок по АДРЕСА_3 він придбав за власні кошти, які отримав з продажу будинку по АДРЕСА_5 . Так само як і автомобіль був придбаний ним за власні кошти після повернення із заробіток. Спільну доньку ОСОБА_8 він визнає, однак після її народження позивачка навіть не записала його батьком, оскільки між ними не було ніяких сімейних стосунків. Вони із ОСОБА_1 не були в зареєстрованому шлюбі, і він ніколи і не пропонував позивачці вийти за нього заміж. В них дійсно були стосунки як чоловіка та жінки, інколи вони навіть проживали разом. У свій будинок він все купував за власні кошти. Відповідач повідомив, що позивачка ОСОБА_1 інколи допомагала йому по догляду за його матір`ю, бо на той час вони просто зустрічались. В будинку по АДРЕСА_3 вони проживали разом десь в 2015-2020 роках, до цього часу вона просто приходила туди, але там не проживала. До родичів позивачки вони разом їздили за проханням доньки. Щодо деяких речей, відповідач не заперечує, що вони разом купували дитячу стінку, велосипед та мікрохвильовку, які він не заперечує віддати позивачці. Загалом відповідач зазначав, що не вважав позивачку своєю дружиною.

Окрім того в судовому засіданні 20.06.2024 у якості свідка була допитана ОСОБА_14 , яка знає відповідача ОСОБА_4 протягом багатьох років. ОСОБА_14 повідомила, що у 2010 році вона допомагала відповідачу робити ремонт у його будинку по АДРЕСА_1 . На той час відповідач проживав один, його матері вже не було. Позивачка ОСОБА_1 на той час із відповідачем не проживала. В будинку відповідача по АДРЕСА_1 вона також допомагала з ремонтом. В той час вона не бачила ОСОБА_1 за цією адресою. В подальшому після 2011-2012 років (точних дат свідок не пам`ятає) вона кілька разів була в гостях у відповідача під час святкувань, в тому числі і на хрестинах доньки ОСОБА_8 , тоді ж була присутня ОСОБА_1 , яка приймала гостей із відповідачем як сім`я. Свідку відомо, що будинок відповідач придбав самостійно за власні кошти. Автомобіль відповідач також придбав за власні кошти після того, як приїхав із заробіток. Питання стосовно покупки авто позивач та відповідач одного разу обговорювали в її присутності, коли прийшли в магазин, де вона працює. З цього приводу ОСОБА_14 більш нічого не відомо. Додатково свідок повідомила, що в період, коли ОСОБА_4 перебував на заробітках, ОСОБА_15 проживала в його будинку по АДРЕСА_3 .

17.07.2024 після дослідження письмових доказів по справі у розгляді справи оголошено перерву для підготовки до судових дебатів.

06.09.2024 в судовому засіданні під час судових дебатів представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав. Окрім того зауважив, що заперечуючи факт спільного проживання з позивачкою з березня 2009 року по жовтень 2022 року відповідач ОСОБА_4 у відзиві на позов визнає, що з травня-червня 2010 року і до кінця 2021 вони проживали спільно однією, але не перебували у шлюбі між собою, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Окрім того, в судовому засіданні представник відповідача заявив, що відповідач визнає позов частково і згідний передати позивачу дитячі речі: велосипед, письмовий стіл, стінку, ліжко з матрацом. Також показами свідків, на думку представника позивача, підтверджується факт спільного проживання сторін, про що також свідчать спільні фотографії та квитанції з оплати позивачкою комунальних послуг за адресою, де вони із відповідачем та їх спільною дочкою проживали. За таких обставин представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позицію свого представника та додала, що вони із відповідачем проживали разом однією сім`єю з 2008 року. Відповідач сам запропонував проживати разом в належному йому будинку по АДРЕСА_8 . Потім відповідач продав будинок по АДРЕСА_5 , і вони разом переїхали туди та почали облаштовувати житло, робити ремонт, купувати меблі тощо. Позивачка зауважила, що саме відповідач запропонував вести спільний бюджет, тому всі кошти у них були спільні та йшли в сім`ю. Коли стосунки між ними погіршились, відповідач вигнав її з дочкою з дому сказавши, що жодних речей вона звідти не забере. Протягом двох років відповідач не надавав їй та дочці ніякої матеріальної допомоги. Позивачка вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт спільного проживання однією сім`єю із відповідачем, а тому існують підстави для поділу їхнього спільного майна, у зв"язку з чим позивачка просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову. Вказував, що додані до матеріалів справи докази не підтверджують доводи позовної заяви, є неналежними та у своїй сукупності недостатніми для підтвердження факту спільного проживання позивача та відповідача однією сім`єю. Окрім того, відсутній чіткий перелік речей, які були придбані сторонами спільно, їх вартість та взагалі не відомо, чи є такі речі в наявності та де вони знаходяться. Також представник відповідача зауважив, що згідно із вимогами сімейного законодавства, частки подружжя у справі спільної сумісної власності є рівними. Окрім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено вартість будинку та збільшення його вартості за рахунок поліпшень, які були зроблені сторонами. Вартість авто також визначена довільно. На підставі чого відповідачем набуто у власність авто позивачем не доведено. Представник відповідача звернув увагу на те, що під час судового розгляду також не було доведено чіткий період спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, представник відповідача вважає, що у справі не достатньо доказів, на яких гуртуються вимоги позивачки, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

До заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки.

Згідно ст. 4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

Правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19, звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті 3, 74 СК України).

Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про розподіл майна, яке позивач вважає спільною сумісною власністю, набутою під час проживання без реєстрації шлюбу. Встановлення факту спільного проживання позивачеві необхідно для підтвердження свого права на спірне майно.

Отже в ході судового розгляду судом було встановлено наступні обставини.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_16 з 07.10.1982 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 в іншому зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11-13).

Згідно даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 100). Однак, із копії повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , вбачається, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15). Наведеними документами підтверджуються твердження сторін про те, що спільна донька позивача та відповідача не була одразу зареєстрована на прізвище рідного батька - відповідача ОСОБА_4 .

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20) дійшов правого висновку про те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка зазначала, що проживала разом із відповідачем ОСОБА_4 з 2008 року ще по АДРЕСА_8 , а в подальшому на кошти після продажу цього житла ними із відповідачем було придбано будинок АДРЕСА_3 .

В матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.11.2009, згідно із яким ОСОБА_4 прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_3 . за 47002 грн. 19.11.2009 за відповідачем було зареєстровано право власності (а.с. 57, 58, 59).

Зареєстрованими за вказаною адресою значаться: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 78).

Таким чином, зазначений будинок відповідач набув у власність на підставі договору купівлі-продажу. Позивачка ОСОБА_1 не була стороною вказаного договору. Крім того, зареєстрованою за вказаною адресою не значиться.

Жодних доказів на проведений ремонт будинку, його перепланування позивачем до матеріалів справи не долучено.

До матеріалів справи позивачем додано платіжні інструкції, які підтверджують оплату нею комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_3 . Так, зазначені квитанції датовані: 16.01.2021 за період 01.12.2020 - 31.12.2020, 05.10.2020 за період 09.2020 - 09.2020, 01.09.2022, 16.02.2021 за період 01.01.2021 - 31.01.2021, 05.10.2020 за період 09.2020 - 09.2020, 06.08.2020 за період 06.2020 - 06.2020 (а.с. 22-28), а також платіжні інструкції за період 08.2022 - 08.2022, 01.07.2022 - 31.07.2022, 07.2022 - 07.2022, 06.2022 - 06.2022 (а.с. 94-97).

Разом із тим, долучені квитанції охоплюють лише частину заявленого позивачкою періоду спільного проживання із відповідачем у належному останньому будинку. Окрім того, сплата комунальних послуг не свідчить про ведення спільного господарства сторонами.

Додані до матеріалів справи фотографії підтверджують твердження сторін, що вони дійсно проводили час в колі друзів та родичів під час спільних святкувань, хрестин та днів народжень їхньої спільної доньки.

Однак, квитанції про оплату комунальних платежів за короткий проміжок часу та спільні фотографії не підтверджують факт ведення сторонами спільного господарства, наявності спільного бюджету та наявності взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю.

Варто зауважити, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17).

Показання свідків на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю.

Позивачка наполягає, шо вони із відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2009 року до жовтня 2022 року, в той же час відповідач заперечує, що протягом цього часу він був пов`язаний із позивачкою спільним побутом та взаємними правами та обов`язками. Разом із тим, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на помилковість зазначених позивачкою у позові часових рамок спільного проживання, повідомляючи, що вони із позивачкою почали проживати разом з травня-червня 2010 року, а припинили стосунки в кінці 2021 року. Фактично відповідач не заперечував, що перебував у стосунках із позивачкою та визнає факт батьківства відносно спільної доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом із тим, позивачка не дала до суду доказів на обґрунтування доводів позовної заяви стосовно придбання будинку АДРЕСА_3 в період проживання із відповідачем однією сім`єю, хоча при цьому не заперечувала, що будинок був придбаний за особисті кошти відповідача. Доказів стосовно придбання автомобіля Volkswagen Touran» 2004 року випуску за спільні кошти позивачка також не надала. Стосовно іншого майна у суду відсутні будь-які відомості про його дійсну вартість (квитанції, чеки, довідки, гарантії тощо) і фактичну наявність згідно заявлених позивачкою позовних вимог. Зазначені факти не дають суду підстав вважати, що зазначене майно було набуте за час спільного проживання сторонами однією сім`єю, і що сторони спільно брали участь у покупці, ремонті, облаштуванні будинку, придбані техніки та меблів.

Сам факт проживання позивачки в будинку, належному відповідачу, не може бути доказом участі останньої у будівництві (ремонті) будинку та покупці машини, побутової техніки, меблів тощо, а самі лише покази свідків, за відсутності інших доказів, не можуть підтверджувати обставини її участі коштами у придбанні майна, зокрема розмір цієї участі, та наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї.

Як зазначав Верховний Суд у своєму висновку від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19) показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких стосунках, який фактично і не заперечував й сам відповідач, не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства.

Стосовно спірного автомобіля марки «Volkswagen Touran» 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд звертає увагу на те, що додані до матеріалів справи позивачкою витяги із реєстрів належним чином не підтверджують, на якій підставі відповідач набув вказаний т/з у власність та коли саме, відсутні відомості про дату реєстрації т/з саме за відповідачем, також не зазначено інформацію про вартість автомобіля на момент покупки (а.с. 16-17, 18).

При цьому, суд ураховує висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, провадження № 14-22цс20 про те, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

А сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для поділу майна між сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦП України.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 352-355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено: 16.09.2024.

Суддя Мотонок Т. Я.