Справа № 302/1228/24
Провадження № 2/302/371/24
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачів ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,2436 га, яка розташована в с. Новоселиця Хустського району Закарпатської області, урочище «Біля житлового будинку».

Вищевказане нерухоме майно ОСОБА_3 успадкував після смерті свого діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Єдиними спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого ОСОБА_3 є його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Однак, не зважаючи на той факт, що спадкове майно ОСОБА_3 не є спірним і позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого, приватним нотаріусом відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на спадковий будинок відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нього.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачами право власності на частку спадкового будинку за кожним.

Ухвалою суду від 27.08.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачів подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителів. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 27 років, помер син позивачів ОСОБА_3 , підтвердженням чого є копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8, 18).

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина на нерухоме майно померлого. До спадкової маси входить:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно виписки з погосподарської книги на будинок, виданої Новоселицьким старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району 08.05.2023 за № 21, належав як власнику житлового будинку, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 20);

- земельна ділянка площею 0,2436 га, яка розташована в селі Новоселиця Хустського району Закарпатської області, урочище «Біля житлового будинку», для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0022, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 030469, належала діду ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що вбачається із Свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 11, 12).

Вищевказане нерухоме майно ОСОБА_3 успадкував після смерті свого діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 14).

За життя, 25.06.2004 ОСОБА_4 склав заповіт на користь свого внука ОСОБА_3 . Згідно заповіту ОСОБА_4 розпорядився передати жилий будинок, сарай, земельну присадибну ділянку в розмірі 0,50 га, своєму внуку ОСОБА_3 (а.с. 19).

ОСОБА_4 , 1934 р.н., був постійним мешканцем АДРЕСА_1 , на момент його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1963 р.н., - син; ОСОБА_2 , 1964 р.н., - невістка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - онук; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - онук, що підтверджується довідкою № 194 від 08.05.2023 (а.с. 15).

За цих підстав, та відповідно до вимог статей 1233, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ОСОБА_3 за майном померлого ОСОБА_4 , прийняв спадщину шляхом постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем, але за життя не оформив право власності на спадкове майно на своє ім`я.

Єдиними спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого ОСОБА_3 є його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день своєї смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на момент його смерті за даною адресою разом із ним постійно проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1963 р.н., - батько, ОСОБА_2 , 1964 р.н., - мати, та ОСОБА_5 , 1986 р.н., - брат, ніхто інший не проживав та не був зареєстрований за цією адресою, що підтверджується довідкою, виданою Новоселицьким старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 08.05.2023 за № 145 (а.с. 13).

За цих підстав позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на підставі вимог статей 1261, 1268 1270 ЦК України, є належними спадкоємцями майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ці обставини також встановлені приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу при видачі позивачам Свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку площею 0,2436 га розташованої в селі Новоселиця Хустського району Закарпатської області, урочище «Біля житлового будинку», кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0022 (а.с. 11, 12).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області від 20.03.2024, відмовлено у видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожному в рівних часках, свідоцтв про право на спадщину за законом за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на дане спадкове майно відсутні документи, що підтверджують право власності ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що за життя син позивачів набув право власності на спадковий будинок, а відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачів як спадкоємців права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачами права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.