Справа № 953/2596/24
№ провадження 2/646/2666/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.09.2024 м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Шиховцової А.О.,
за участі секретаря судового засідання Святолуцької К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-
До Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 грошові кошти, в розмірі 8141,40 грн, а також 4000 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги та 3028,00 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2024 цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування передано на розгляд за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не з`явився. Разом із позовною подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, а також повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ 001033267, що підтверджується витягом з веб-сайту МТСБУ.
22.11.2021 ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо транспортну пригоду від потерпілого, у якій повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилась о 16 год. 45 хв. 22.11.2021 за участю транспортного засобу потерпілого ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_5 . Наявність полісу ОСЦПВ № АР - 7435400, страхова компанія ТДВ СК «Альфа-Гарант», про те, що ДТП сталась за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 246, Швидкість руху до моменту зіткнення 0 км/год.
Так, 25.11.2021 ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, у якій просив відшкодувати витрати, пов`язані із пошкодженням майна автомобіля ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_5 , із зазначення банківських реквізитів куди слід сплатити відшкодування.
25.11.2021 представником ТДВ СК «АльфаГарант» у м. Харків, вул. Червоні Ряди, 14, було проведено огляд транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_5 , в результаті якого встановлено пошкодження вказаного транспортного засобу отримані внаслідок ДТП, що підтверджується протоколом (актом) огляду транспортного засобу складеним в присутності потерпілого ОСОБА_3 .
На підставі Страхового акту № ЦВ/21/7341 від 19.01.2022 та розрахунку суми страхового відшкодування сума страхового відшкодування становить 8 141,40 грн.
В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За змістом ст.1 Закону України «Про страхування» (тут і далі чинного на час виникнення спірних правовідносин), страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4ст. 6 Закону України «Про страхування»).
Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є доведеними належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача коштів в розмірі 8141,40 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Так, повноваження адвоката Білинової А.В. підтверджені витягом з Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 та ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1147760 від 01.09.2021.
Як вбачається з витягу з Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, укладеного між Клієнтом Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери», Адвокатське Бюро «Грідін і Партнери» зобов`язується надавати Клієнту професійну правничу допомогу передбачену цим Договором та/або додатками, додатковими угодами, завданнями долученими до цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти відповідну правничу допомогу та оплатити її.
Відповідно до детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг) від 22.03.2024, виконаних за Договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019, на підставі Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 адвокат Білинова А.В. за дорученням Адвокатського бюро «Грідін і Партнери» відповідно до погодженого 02.02.2023 завдання-доручення №214 надала ТДВ СК «Альфа-Гарант» професійну правничу допомогу по страховій справі № ЦВ/21/7341, в наступному обсязі: консультація Клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги Адвокатом відповідно до погодженого завдання доручення 1 год., вартістю 1000 грн; підготовчі дії 3 год., вартістю 3000 грн, разом 4 год., вартістю 4000 грн.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Таким чином, наявність договірних відносин між Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» та позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» підтверджується витягом з Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1147760 від 01.09.2021, завданням дорученням № 214 від 02.02.2023, детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) від 22.03.2024, актом прийому-передачі наданої правової правничої допомоги від 22.03.2024, платіжною інструкцією в національній валюті від 03.02.2023 № ID-190976.
Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 4 000 грн. під час розгляду у суді даної справи, які підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі.
Відповідач у судове засідання не з`явився та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Вказана позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Також, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3028 грн.
Керуючись ст.ст. 979, 980, 999, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 3, 137, 141, ч. 2, 258, 259, 263-265, 280-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 8141 (вісім тисяч сто сорок одна) гривня 40 коп. на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя А.О. Шиховцова