Справа номер 490/3010/24 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О. А.
Провадження номер 22-ц/812/1086/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувала наступним.

Позивач зазначала, що сторони перебувають у шлюбі з 08 липня 2023 року, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

З вересня 2023 року вона не проживає з відповідачем. Дитина зареєстрована та проживає разом із нею. Відповідач участі в утриманні сина не бере та коштів добровільно не надає. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Від її утримання відповідач також ухиляється.

Відповідач є працездатною особою, проте жодним чином матеріально не допомагає.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 3028 грн.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позову, суд виходив із того, що обставини справи, досліджені докази та норми сімейного законодавства, свідчать про наявність у відповідача обов`язку утримувати дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років. На думку суду, відповідач є спроможним сплачувати позивачу та дитині аліменти у вказаному у рішенні розмірі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини задовольнити частково, стягувши з нього на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В задоволені позову про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував, що не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, а тому був позбавлений права подати відзив на позов.

Також зазначав, що він має статус особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Він навчається в Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова, на денній формі навчання, бюджет, стипендію не отримує, ще навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Медико-природничий університет» на денній формі навчання, контракт. Планує продовжувати навчання в магістратурі.

Він не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. Проте утримувати дружину не має змоги. Дружина має забезпечену, повну родину, а в нього не має батьків. Він працює у вільний від роботи час, але його дохід є не високим та не постійним.

Доводи інших учасників справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому нею наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 липня 2024 року справу призначено до розгляду на 13 вересня 2024 року у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

27 серпня 2024 року від представника позивача адвоката Павлюк С. О. до апеляційного суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за участі сторін з метою надання сторонами особистих пояснень.

Згідно з частинами 1, 3 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що заявлене представником позивача клопотання про розгляд справи за участі сторін, не підлягає задоволенню, бо обставини справи не свідчать про необхідність виклику учасників справи у судове засідання, оскільки вони у письмовому вигляді виклали свої пояснення та надали докази.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони з 08 липня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з свідоцтвом про народження вони є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю.

Відповідно до медичної довідки від 28.11.2023 року син сторін перебуває на змішаному вигодовуванні з використанням дитячої суміші « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_2 згідно з довідкою Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова від 08 липня 2024 року №218 навчається в університеті на денній формі навчання, на бюджетній формі фінансування, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Стипендію не отримує.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України ОСОБА_2 у 2023 році отримала 6700 грн заробітку (доходу), а у 2024 році 21 300 грн.

З довідки Приватного вищого навчального закладу «Медико-природничий університет» від 22 травня 2024 року №360 вбачається, що ОСОБА_1 був студентом 4-го курсу університету, денної форми навчання, термін навчання з 05.09.2022 по 01.07.2024. Стипендію не отримує.

Згідно з довідкою Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова від 27 травня 2024 року №54 ОСОБА_1 навчався в університеті на денній формі навчання, на бюджетній формі фінансування, термін навчання з 09.09.2022 по 30.06.2024.

З рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року випливає, що з зазначеної дати ОСОБА_1 перебував під опікою ОСОБА_6 , оскільки його мати ОСОБА_7 була позбавлена батьківських прав, а відомості про його батька у Книзі реєстрації народжень були записані за вказівкою матері на підставі ст.135 СК України.

З свідоцтва про смерть вбачається, що мати відповідача ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України ОСОБА_1 у 2023 році отримав 26 620,94 грн заробітку (доходу).

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частина 1 статті 8 ЦПК України передбачає, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.

Вирішуючи зазначене питання, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з статями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.

За приписами статті 141 СК України мати, батько мають рівні як права, так і обов`язки щодо дитини.

Досліджені судом докази свідчать, що відповідач є особою працездатного віку, навчався у двох закладах освіти, дата закінчення навчання у яких червень, липень 2024 року, доказів щодо проблем зі здоров`ям, які заважають працевлаштуватися, матеріали справи не містять.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів, вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_8 необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Твердження відповідача про те, що на користь позивача на утримання дитини має бути стягнута тверда грошова сума у розмірі 2000 грн, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з вимогами статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивач у позовній заяві здійснила вибір отримання аліментів саме у частці від доходу відповідача, а тому суд має визначити розмір аліментів саме у частці від його доходу.

Вказаний позивачем розмір аліментів на утримання сина колегія суддів вважає розумним і справедливим.

Частиною 1 статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з нормами статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає особливість такого виду утримання, яке полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини, так як право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку виникає незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів виходить із того, що позивач потребує утримання, оскільки доглядає за дитиною сторін до досягнення нею трьох років, відповідач є працездатним, а тому може забезпечити надання їй матеріальної допомоги у вказаному розмірі.

Зазначений позивачем розмір аліментів на її утримання колегія суддів вважає завищеним, виходячи з матеріального стану відповідача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки судом апеляційна скарга відповідача задоволена частково, позовні вимоги позивача також задоволені частково, відповідач мав сплатити за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції 4037,23 грн судового збору.

Згідно з наявною у матеріалах справи квитанцією відповідач сплатив до Державного бюджету України судовий збір у сумі 4542 грн, отже йому підлягає поверненню 504,77 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 504,77 грн, який був сплачений ним на підставі квитанції ІD 6704-3939-4710-5557 від 06 червня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.