Справа 688/4753/23
№ 2/688/156/24
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2024 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 про визнання автомобілів «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, червоного кольору та автомобіля «Део сенс», 2004 року випуску, біжового кольору, номерний знак НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю та поділу майна, визначивши ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 93249,93 грн. та автомобіля «Део сенс», 2004 року випуску, біжового кольору, номерний знак НОМЕР_2 в сумі 40 225,46 грн., а всього 133475,39 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 25.02.2003 по 07.08.2023 перебував у шлюбі з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі ними було нажито майно, зокрема, автомобіль «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль «Део сенс», 2004 року випуску, біжового кольору, номерний знак НОМЕР_2 . Згідно даних Інтернет-ресурсів станом на 01.09.2023 вартість автомобіля «Renault Clio» становить 5100 доларів США, що еквівалентно 186499,86 грн., а автомобіля «Део сенс» - 2200 дол.США, що еквівалентно 80 450,92 грн. Оскільки автомобілі є неподільними речами, вважає що має право на компенсацію частини вартості автомобілів.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 25 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху і позивачу встановлено строк для усунення недоліків.

24.01.2024 позивачем подано позовну заяву в новій редакції, у якій позивач просив визнати автомобіль «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, червоного кольору спільною сумісною власністю та провести поділ майна, визначивши ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 95880,00 грн.

Ухвалою суду від 5 лютого 2024 року позовну заяву в частині визнання автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, червоного кольору в сумі 95880,00 грн. спільною власністю повернуто позивачу, відкрито провадження у справі за позовною вимогою про поділ майна та визначення грошової компенсації вартості частки автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, в сумі 95880,00 грн., задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано з Територіального сервісного центру №6845 Регіонального сервісного центру МВС України в Хмельницькій області інформацію про реєстрацію автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, червоного кольору, зокрема, про власника вказаного автомобіля на теперішній час.

21.02.2024 відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі. Вказала, що після народження дитини в 2008 року позивач офіційно ніде не працював, відмовився утримувати сім`ю та виділяти кошти на її утримання та ведення спільного побуту. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.01.2009 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, заборгованість становить більше 122000 грн. ОСОБА_1 протягом 15 років фінансово їй не допомагав, тому всі покупки на прожиття (утримання дитини, лікування, харчування) їй доводилось здійснювати за свої кошти та кошти своєї матері, яка їх передавала їх з-за кордону. Твердження позивача що під час шлюбу ними було нажито майно, зокрема, автомобіль «Renault», не відповідає дійсності. Автомобіль «Renault» придбаний нею в 2022 році за кошти її матері. На даний час автомобіль не перебуває у її власності, він проданий в 2023 році. Позивач про придбання автомобіля не знав, оскільки проживав та проживає окремо. Їх шлюб носив формальний характер, оскільки протягом тривалого часу вони не підтримували сімейні відносини, разом не проживали, спільного побуту та господарства не вели. Участі в сімейному житті та вихованні дитини він не брав. Спільного майна протягом п`ятнадцяти років вони не придбавали, автомобіль «Renault» куплений за кошти її матері ОСОБА_5 .

27.03.2024 відповідач ОСОБА_2 подала клопотання про виклик свідків та приєднання до матеріалів справи копії документів щодо надходження коштів (пересилання) від ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_2 , а також копії документів на підтвердження родинних стосунків.

19.04.2024 відповідач ОСОБА_2 подала клопотання про приєднання до матеріалів справи підтверджуючих документів щодо надходження коштів (пересилання) від ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_2 , копії заяви ОСОБА_6

24.04.2024 з Територіального сервісного центру №6845 Регіонального сервісного центру МВС України в Хмельницькій області надійшло повідомлення про реєстрацію автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 10 травня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, приєднано до матеріалів справи додаткові докази.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що спірний автомобіль придбаний відповідачкою під час шлюбу, а тому підлягає поділу в рівних частках. Визнав, що з 2009 року з відповідачкою разом не проживав, спільного господарства не вів, коштів на придбання спірного автомобіля не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала з тих підстав, що автомобіль придбаний на кошти її матері, з позивачем вона з 2009 року разом не проживала, спільного господарства не вела, він ніде не працював і доходів не мав, їй матеріальної допомоги не надавав.

Представник відповідача адвокат Михайлов І.С. в судовому засіданні проти позову заперечував з тих же підстав.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.02.2003 по 07.07.2023 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області 25.02.2003, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області про розірвання шлюбу від 07.07.2023.

Мати відповідачки ОСОБА_5 в період з 08.01.2021 по 16.12.2022 перераховувала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 14897,1 євро, що підтверджується відомостями Western Union.

Згідно листа Територіального сервісного центру № 6845 від 22.02.2024 № 31/22/5-185 транспортний засіб Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 22.02.2024 зареєстровано за ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі і гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.ч.1-3 ст.61 СК України).

В силу ч.2, ч.4 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

В силу ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ч.ч.1,2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 Верховний Суд дійшов висновку, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Тягар доказування вартості майна несуть позивачі.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження часу придбання автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , наявності його у власності сторін та його вартості на час розгляду справи.

Надана позивачем копія скріншоту із Інтернет-сторінки невідомого сайту не є належним та допустимим доказом вартості спірного автомобіля, оскільки для визначення вартості майна необхідні спеціальні знання, якими володіють експерти або суб`єкти оціночної діяльності в силу Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того, з пояснень сторін слідує, що спірний автомобіль було придбано відповідачкою за особисті кошти, позивач на час придбання автомобіля спільно з відповідачкою не проживав та коштів на придбання автомобіля не надавав, а тому спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю, а є особистою власністю відповідачки, що виключає можливість його поділу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. 10, 12,13, 141, 258, 265, 268, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Н.Л. Стаднічук