печерський районний суд міста києва
Справа № 752/2868/23-ц
пр. № 2-5796/24
05 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Литвинової І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем шиппінг» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,
I. Позиції учасників справи.
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути із ТОВ «Везем шиппінг» грошові кошти, внесені в якості оплати за договором послуг № 193083 від 22 жовтня 2021 року, у розмірі 15 720, 00 грн, за послуги відповідача, а саме з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу, та 258 721, 30 грн за товар - транспортний засіб (легкове авто марки BMW, модель ХЗ XDR1VE301, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2010 рік) та аукціонні збори по рахунку на оплату № 9593-ВШ0377 від 27 жовтня 2021 року на рахунок відповідача. Однак відповідач свої зобов`язання, передбачені договором не виконав - не забезпечив передачу товару замовнику - позивачеві і взагалі припинив контактування з останнім. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, будучи у тяжкому моральному і скрутному фінансовому становищі, 08 серпня 2022 року позивач звернувся до Сумського районного УП ГУНП в Сумській області.
Представник відповідача не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.
II. Процесуальні дії та рішення суду.
09 лютого 2023 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із вказаною позовною заявою /а. с. 1-34/.
13 лютого 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, для розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін /а. с. 38/.
31 травня 2023 року ухвалою суду передано матеріали справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва на підставі частини другої статті 27 ЦПК України /а. с. 50-51/.
03 квітня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Печерського районного суду м. Києва.
03 квітня 2024 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, та 04 квітня 2024 року передано судді Литвиновій І. В., згідно з протоколом.
05 квітня 2024 року ухвалою судді цивільну справу прийнято до свого провадження /а. с. 59-60/.
03 вересня 2024 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду, позов підтримує у повному обсязі.
Позивач і представник позивача, враховуючи завчасно подану останнім заяву від 03 вересня 2024 року, у судове засідання не з`явилися.
Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце призначеного судового засідання, не з`явився, заяви по суті або з процесуальних питань до суду не надходили.
Згідно з частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною сьомою ст. 178 Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
III. Фактичні обставини справи.
22 жовтня 2021 року ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» в особі директора Калашнікова С. В., що діяв на підставі статуту та ОСОБА_1 укладено договір послуг № 193083.
Відповідно до вищевказаного договору позивач доручив відповідачу, а відповідач взяв на себе зобов`язання з надання послуг з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу. За послуги надані позивачу згідно вищевказаного договору, на рахунок відповідача позивачем було перераховано 15 720, 00 грн, що підтверджується довідкою з банку від 29 липня 2022 року.
На виконання вимог п. 4.2 договору послуг № 193083 від 22 жовтня 2021 року позивач попередньо погодив з відповідачем товар (легкове авто марки BMW, модель ХЗ XDR1VE301, індт. номер НОМЕР_1 , 2010 рік). З метою належного виконання умов п. 2.5 вищевказаного договору позивач здійснив оплату вартості ставки товару та аукціонні збори по рахунку на оплату № 9593-ВШ0377 від 27 жовтня 2021 року на рахунок відповідача у розмірі 258 721, 30 грн, що підтверджується квитанцією № 113T003RG1 від 28 жовтня 2021 року.
Станом на момент звернення з даним позовом відповідач свої зобов`язання, передбачені договором послуг № 193083 від 22 жовтня 2021 року, не виконав, оскільки, після здійснення оплати по рахунку на оплату № 9593-ВШ0377 від 27 жовтня 2021 року Товар (легкове авто марки BMW, модель ХЗ XDRIVE301, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2010 рік) позивач не отримав, а відповідач взагалі припинив будь-яким чином виходити на зв`язок (дзвінки, листування) з позивачем. Дана обставина також вказує на порушення відповідачем п. 1.6 договору послуг № 193083 від 22 жовтня 2021 року, де визначено, що строк поставки товару не може перевищувати 6 місяців.
IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 1 частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного: виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1.1 договору послуг № 193083 від 22 жовтня 2021 року позивач доручає Відповідачу, а Відповідач бере на себе зобов`язання з надання послуг з підбору та огляду, бронювання та послуг з забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу (товару).
У відповідності до п. 1.6 договору послуг строк поставки товару визначається сторонами відповідно до розумних термінів на здійснення поставки щодо аналогічних товарів, але не може перевищувати 6 місяців.
Пунктом 3.2 договору послуг передбачено, що відповідач зобов`язаний забезпечити укладання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу Товару з продавцем у відповідності з вказівкою позивача (в т.ч. зробити ставку на онлайн-аукціоні).
У разі неотримання позивачем товару, за умови належного виконання ним зобов`язань., згідно цього договору, відповідач повертає позивачу повну суму платежів, отриманих від^ позивача за даним договором (п. 3.6 Договору).
Відповідачем належним чином не були виконані умови договору, в тому числі щодо укладення зовнішньоекономічний договору купівлі-продажу між позивачем та продавцем, зазначеного товару, а тому сплачена позивачем сума підлягає поверненню.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 викладений висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне, право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання йога сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Нф виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за^ взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності; договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до частини першої ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Оскільки ТОВ «Везем шиппінг» не виконало зобов`язання за договором від 22 жовтня 2021 року, то Товариство зобов`язане повернути платіж, який був сплачений позивачем.
Доказів того, що ТОВ «Везем шиппінг» повернуло кошти, які були сплачені позивачем за умовами договору від 22 жовтня 2021 року матеріали справи не містять.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням позову із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 2 744, 41 грн.
За приписами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною п`ятою ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої ст. 137, частини сьомої ст. 139, частини третьої ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу, стороною позивача будь-яких доказів не надано, у матеріалах справи міститься лише договір про надання правничої допомоги від 01 серпня 2022 року. Отже, підстави для стягнення з відповідача суми у розмірі 5 500, 00 грн відсутні.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись
ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,
ст.ст.1-16, 202-204, 207, 509, 526, 546, 570, 571, 610, 635, 655, 656 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 139-141, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем шиппінг» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Відмовити у задоволенні позову у частині стягнення суми у розмірі 5 500, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І. В. Литвинова