КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Єдиний унікальний номер справи №756/5926/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У травні 2023 року позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку по АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

Так, 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «Євро-Реконструкція» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511)).

Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачами не укладено. Відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плати за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті утворилась заборгованість у розмірі 80 230,75 грн. з яких заборгованість з централізованого опалення становить 49 568,87 грн, заборгованість за послугу за гаряче водопостачання - 30 661,88 грн. Факт надання позивачем послуг з централізованого опалення, серед іншого, підтверджується нарядами на включення та відключення централізованого опалення в будинку де мешкають відповідачі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 80 230,75 грн., інфляційну складову боргу в сумі 14 171,79 грн., 3% річних у розмірі 5 531,89 грн та судовий збір в сумі 2 684 грн. та 35 грн витрат з отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не було застосовано строки позовної давності, через неналежне повідомленням Дніпровським районним судом міста Києва апелянтів, про наявність зазначеної та призначеної до розгляду справи. Як наслідок апелянти були позбавлені можливості надати відзив на позовну заяву з відповідними доказами, розрахунком та заявити заяву про застосування строку позовної давності у даній справі.

Апелянти вважають, що з урахуванням продовження строку позовної давності, та того що карантин був введений 12 березня 2020 року, строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати.

Зазначають, що на користь позивача відповідачі солідарно підлягають стягнення послуги з центрального опалення /постачання теплової енергії з березня 2017 року по квітень 2023 року, а за спожиті послуги постачання гарячої води з березня 2017 року по квітень 2023 року.

Наголошують, що період стягнення заборгованості за послуги центрального опалення/постачання теплової енергії, інфляційних витрат та 3% річних за період з жовтня 2024 року по лютий 2017 року та період стягнення заборгованості за послуги з гарячого постачання/постачання гарячої води за період з липня 2014 року по лютий 2017 року, не підлягає задоволенню, оскільки строк позовної давності за вказаний період вже минув.

Вважають, що загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з апелянтів на користь позивача за надані послуги становить: за надані послуги з постачання центрального опалення/постачання теплової енергії у сумі 46 802, 59 грн, 3% річних у сумі 2 465, 88 грн. та інфляційну складову боргу у сумі 4 994, 54; за постачання гарячої води у сумі 25 869, 59 грн, 3% річних у сумі 1 400,84 грн та інфляційну складову боргу у сумі 3 053,73 грн.

У відзиві позивач зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, недоведеними та не відповідають нормам чинного законодавства.

Просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (у редакції на дату подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Разом з цим, як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 99 934,43 гривень.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку по АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція.

Відповідачі зареєстровані за адресою кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

При цьому проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц).

Пунктом 10 ч. 3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц)

Крім того, застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плати за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті утворилась заборгованість.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач за період з жовтня 2014 року не вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2014 року не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01 квітня 2022 року становить 80 230,75 грн. та складається із заборгованості з централізованого опалення в сумі 49 568,87 грн та заборгованості за послугу за гаряче водопостачання - 30 661,88 грн. та визнав правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 14 171,79 грн., а також 3% річних у розмірі 5 531,89 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновка суду першої інстанції з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не застосував строки позовної давності та через неналежне повідомленням Дніпровським районним судом міста Києва апелянтів, про наявність зазначеної та призначеної до розгляду справи, апелянти були позбавлені можливості надати відзив на позовну заяву з відповідними доказами, розрахунком та заявити заяву про застосування строку позовної давності у даній справі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як встановлено ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову.

Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовну заяву про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги було подано до Дніпровського районного суду міста Києва 04 травня 2023 року. При цьому, заявлено вимоги про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення/постачання теплової енергії, інфляційних витрат та 3% річних за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року та період стягнення заборгованості за послуги з гарячого постачання/постачання гарячої води за період з липня 2014 року по лютий 2017 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 Постанови).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS - CоV - 2" на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641 (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956), від 09.12.2020 № 1236 продовжена до 30.06.2021.

Оскільки з позовом до суду ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось 04 травня 2023 року, апеляційний суд доходить висновку про пропуск позивачем позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення/постачання теплової енергії, інфляційних витрат та 3% річних за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року та період стягнення заборгованості за послуги з гарячого постачання/постачання гарячої води за період з липня 2014 року по лютий 2017 року, про застосування якої заявлено відповідачами у справі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення із відповідачів на користь позивача суми боргу за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за послуги з центрального опалення /постачання теплової енергії з березня 2017 року по квітень 2023 року, а за спожиті послуги постачання гарячої води з березня 2017 року по квітень 2023 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що міститься у матеріалах справи, заборгованість відповідачів перед ТОВ «Євро-Реконструкція» становить: за надані послуги з постачання центрального опалення/постачання теплової енергії у сумі 46 802, 59 грн, 3% річних у сумі 2 465, 88 грн. та інфляційну складову боргу у сумі 4 994, 54; за постачання гарячої води у сумі 25 869, 59 грн, 3% річних у сумі 1 400,84 грн та інфляційну складову боргу у сумі 3 053,73 грн.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в межах строку позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» у розмірі 532,10 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» заборгованість:

за надані послуги з постачання центрального опалення у сумі 46 802, 59 грн,

3% річних у сумі 2 465, 88 грн,

інфляційну складову боргу у сумі 4 994, 54;

за постачання гарячої води у сумі 25 869, 59 грн,

3% річних у сумі 1 400,84 грн,

інфляційну складову боргу у сумі 3 053,73 грн.

Стягнути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 532,10 грн з кожного.

Стягнути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 35 грн витрат з отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, м. Київ вул. Г.Хоткевича, 20).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ).

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова