Справа № 526/3501/24
Провадження № 2-з/526/17/2024
У Х В А Л А

іменем України

16 вересня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

12.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження легкового автомобіля HONDA модель LEGEND сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_2 .

Свою заяву мотивує тим, що ним подано позов до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу, який був укладений між ними. На момент укладання договору та станом на день подання позову відповідач не розрахувалася з ним, мотивуючи це відсутністю коштів у неї. Також, йому стало відомо що даний автомобіль виставлений на продаж на сайті АUTO.RIA .

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії .

Відповідно до п. 4 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №9від 22.12.2006року «Пропрактику застосуваннясудами цивільногопроцесуального законодавствапри розглядізаяв прозабезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позовні вимоги немайнового характеру не підлягають забезпеченню шляхом накладання арешту на майно, бо в разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню.

Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №755/5333/20.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовними вимогами немайнового характеру про розірвання договору купівлі-продажу.

Отже, такий захід забезпечення позову у даній справі, як заборона відчуження автомобіля, не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149,150 ЦПК України , суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено у встановленому порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя: С. А. Киричок