СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5060/24
03 вересня 2024 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
І. Позиція сторін у справі
у липні 2024 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй рухоме та нерухоме майно, у тому числі на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31,6 кв.м. 25.07.2024 позивач звернулась до Дванадцятої КДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, проте, у прийнятті заяви відмовлено у зв?язку з пропуском строку на прийняття спадщини. У свою чергу, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем, оскільки позивачу було відомо, що її матір 16.04.2013 року склала заповіт, яким вона заповідала все своє рухоме та нерухоме майно сину позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, у кінці липня 2024 року у ході телефонної розмови ОСОБА_3 повідомив позивача про те, що він не прийняв спадщину у встановлений законом строк, у зв?язку із тим, що існує заповіт складений ОСОБА_2 після 16.04.2013. Таким чином позивач дізналась про існування заповіту на своє ім?я.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 25-26).
Ухвалою судді від 08.08.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 28-29).
08.08.2024 ухвалою суду витребувано у Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином, завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30-31).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 37).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 03.09.2024 подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 35).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направив, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
ІІІ. Фактичні обставини справи
cудом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 18).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_2 (а.с. 19).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.07.2024 ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу 23.03.1991 року змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 16-17).
Згідно з заповіту посвідченого 16.04.2013 державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №8-402, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 все належне своє рухоме та нерухоме майно (а.с. 20).
Як вбачається з заповіту посвідченого 06.12.2013 державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №8-1214, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 все належне своє рухоме та нерухоме майно (а.с. 21).
Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. 25.07.2024 видала відмову про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 22).
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності №14119466 від 06.12.2013, 1/3 квартири АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 (а.с. 24).
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Враховуючи доводи позивача про те, що їй не було відомо про наявність заповіту на її ім`я, а також те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність заповіту на ім`я ОСОБА_3 , суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вони пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.
У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
V. Розподіл судових витрат
вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне судові витрати залишити за сторонами.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1216, 1217, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 273, 280-284, 352-355 ЦПК України,-
позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додатковий строк на прийняття спадщини за заповітом в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати залишити за сторонами.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Ул`яновська
Повний текст рішення суду складено 11.09.2024.