Номер провадження № 2-н/521/1744/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О. розглянувши матеріали заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АКАЦІЯ 125» (65036 м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 125, ) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованості по оплаті за житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного будинку

ВСТАНОВИВ

02.09.2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АКАЦІЯ 125» в особі голові правління ОСОБА_2 звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку в розмірі 14619 грн. 40 коп.; 3% річних в розмірі 300 грн. 30 коп.; інфляційних втрат в розмірі 1069 грн. 81 коп.

Після надходження та реєстрації матеріалів заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 14, 33 ЦПК України.

На виконання вимог ч. 4 ст. 165 ЦПК України, судом був зроблений запит, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

У період з 11.09.2024 року по 13.09.2024 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О. перебувала на лікарняному.

У період з 16.07.2024 р по 17.09.2024 р. (включно) суддя Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О. перебувала на навчанні щодо підвищення кваліфікації у Національній школі суддів України.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заяви про видачу судового наказу, вбачається, що окрім вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, заявник просить суд стягнути із боржників інфляційні нарахування та три відсотки річних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

В подальшому, Кабінет міністрів України скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги (Постанова Кабінету міністрів України від 29.12.2023 року № 1405). Відповідно до вищевказаної постанови, мораторій на відключення комунальних послуг продовжуватиме діяти лише на окупованих територіях і там, де тривають бойові дії. Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постановою, відновлено нарахування пені за несплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на вказане, судом встановлено, що за період з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року діяв мораторій на нарахування відсотків та інфляційних втрат, тобто, в період воєнного стану в Україні заборонялося нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Незважаючи на пряму заборону щодо нарахування відсотків річних та інфляційних втрат, починаючи з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року, заявник просить стягнути з боржника, окрім загальної суми заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму заборгованості за надані послуги, серед іншого, за період з серпня 2021 року до липня 2024 року.

Водночас, зобов`язання зі сплати інфляційних витрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі №910/4590/19.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги в частині стягнення 3 % річних та сум інфляції за період з з серпня 2021 року до липня 2024 року не є безспірними, враховуючи положення чинного законодавства, а тому такі стягнення не можуть бути проведені в безспірному порядку, в рамках наказного провадження.

Тому, суд приходить до переконання, що слід відмовити ОСББ «АКАЦІЯ 125» у стягненні заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку з ОСОБА_1 в частині нарахованих у зв`язку із невиконанням зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки нараховані заявником 3% та інфляційні втрати за період 24.02.2022 року до 30.12.2023 року не є безспірними в розумінні норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Суд зазначає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.3 ст.19 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті.

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Така підстава для відмови у видачі судового наказу свідчить про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження.

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині та мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що існує пряма заборона інфляційних нарахувань та процентів річних під час дії воєнного стану у відповідний період, воєнний стан не припинено, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у видачі судового наказу в частині нарахованих у зв`язку із невиконанням зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки нараховані заявником 3% та інфляційні втрати за період 24.02.2022 року до 30.12.2023 року не є безспірними в розумінні норм чинного законодавства.

Керуючись ст. 4, 19, 160, 161, 165 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АКАЦІЯ 125» (65036 м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 125, ) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного будинку в частині нарахованих у зв`язку із невиконанням зобов`язання 3% річних в розмірі 300 грн. 30 коп.; інфляційних втрат в розмірі 1069 грн. 81 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.09.2024 року.

Суддя Н.О. Шевчук