Справа № 156/742/24
Провадження № 2/156/244/24
Рядок статзвіту № 15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Малюшевської І. Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л. Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 156/742/24

за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки - Білецька Інна Миколаївна

до Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

учасники справи:

позивачка - не з`явилася;

представник позивачки - не з`явився;

представник відповідача - не з`явився;

в с т а н о в и в:

І. Суть спору

Позивач через свого представника адвоката Білецьку І.М. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Отже, ОСОБА_8 була рідною бабою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла і після її смерті відкрилась спадщина на усе її майно за законом, до складу якої увійшли і майнові права на право на земельну ділянку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ №0131898. Чоловік спадкодавиці ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. За життя ОСОБА_7 склав заповіт відповідно до якого все моє майно, в тому числі сертифікат на право на земельну частку пай серія НОМЕР_4 заповів своєму онукові - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняв спадкоємець за заповітом (він же чоловік позивачки) - ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за правилами ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (обробляв город, доглядав за майном). Однак, спадкові права на зазначену земельну частку (пай) за життя ОСОБА_3 оформлено не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина- ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом фактичного прийняття спадщини за правилами ст.ст.1268, 1270 ЦПК України.

Однак, оформити право власності на земельну частку пай згідно сертифіката серії НОМЕР_5, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.03.1997 року за № 270/6087, через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості.

У зв`язку з такими обставинами позивачка змушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

ІІ. Позиція учасників справи

В судове засідання позивачка не з`явилася, про причини неприбуття в судове засідання не повідомила. Будь-яких заяв чи клопотань до суду від неї не надходило.

Представник позивачки Білецька І.М. в судове засідання також не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява про здійснення розгляду справи без її участі та участі позивачки, підтримання позовних вимог у повному обсязі.

У матеріалах справи також міститься заява представника відповідача сільського голови Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області Савчука О., згідно з якою просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 27.06.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23.07.2024 року. Цією ж ухвалою витребувано витяги зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна спадкодавців, а також заповітів/спадкових договорів, посвідчених від їхнього імені.

23.07.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.09.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи

ОСОБА_8 була рідною бабою ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.12-14).

ОСОБА_8 з 1949 по 1974 роки працювала у колгоспі «50-річчя Жовтня» (СС Морозовичівська) с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області та була членом колгоспу з 1949 року, що підтверджуються архівною довідкою від 10.11.2023 року № 16/01-24 КУ «Трудовий архів Іваничівської селищної ради» Іваничівського району Волинської області (а.с.27).

Згідно з Доповненням до історичної довідки колгоспу «50-річчя Жовтня» с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області, відповідно до протоколу №4 загальних зборів колгоспників від 12.09.1992 року колгосп «50-річчя Жовтня» с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області було реорганізовано в Селянську Спілку «Морозовичівська» с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області (а.с.28).

З відповіді відділу №1 Управління надання адміністративних послуг в Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 20.10.2023 року та копії запису в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) слідує, що ОСОБА_8 , як члену СС «Морозовичівська» був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.03.1997 року за № 270/6087 (а.с.25-26). Вартість земельної ділянки (паю) згідно сертифіката серії НОМЕР_5, становить 54282, 94 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 8 від 02.08.2023 року ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на усе її майно. До складу спадщини увійшли і майнові права на право на земельну ділянку (пай) згідно з сертифікатом серії НОМЕР_5.

Відповідно до довідки Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області від 31.07.2023 року № 112 останнім місцем проживання ОСОБА_8 був будинок АДРЕСА_1 . Заповіт від Імені ОСОБА_8 Поромівською сільською радою Володимирського району Волинської області не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_8 в будинку спадкодавиці був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_7 (а.с.16). Отже, так як за життя спадкодавець ОСОБА_8 заповіту не склала, спадщина відкрилась за законом і в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР таку прийняв чоловік спадкодавиці ОСОБА_7 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні; спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку немає, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77515382 від 02.07.2024 року (а.с.47).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим 01.09.1999 року (а.с.17). Після його смерті відкрилась спадщина.

За життя спадкодавець склав заповіт, в якому зробив розпорядження, у якому все своє майно, де б воно не було і все те, що буде йому належати на день смерті і на що він по закону матиме право (в тому числі житловий будинок), що знаходиться в с. Морозовичі, а також сертифікат на право на земельну частку пай серія НОМЕР_4 заповів своєму онукові ОСОБА_3 . Заповіт від імені ОСОБА_7 посвідчено секретарем виконкому Морозовичівської сільської ради 21.08.1990 року за реєстровим №24 (а.с.24).

Відповідно до довідки Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області від 31.07.2023 року № 114 після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв спадкоємець по заповіту онук (він же чоловік позивачки) - ОСОБА_3 , який на день смерті спадкодавця проживав і був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті діда ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за правилами ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (обробляв город, доглядав за майном). Інші спадкоємці, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні; спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку немає, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77515331 від 02.07.2024 року (а.с.45).

Однак, спадкові права на зазначену земельну частку (пай) ОСОБА_3 не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на усе його майно. До складу спадщини увійшли всі права та обов`язки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і земельна частка пай, право на яку він прийняв після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого діда ОСОБА_7 , який в свою чергу прийняв та не оформив спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги, за правилами ст.ст.1268, 1270 ЦПК України шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою.

Інші спадкоємці, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні; спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, крім позивачки, немає, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77515407 від 02.07.2024 року та спадкової справи № 107/2014 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с.52-56).

Із спадкової справи № 107/2014 до майна померлого ОСОБА_3 також слідує, що 29.05.2014 року державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Кононенко Л.С. на ім`я позивачки було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією втрат від знецінення грошових заощаджень, які належали померлому на підставі ощадних книжок (а.с.56). Однак, оформити право власності на земельну частку пай згідно сертифіката серії НОМЕР_5, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.03.1997 року за № 270/6087, через нотаріальну контору у позивачки немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості. Така обставина підтверджується постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.06.2024 року (а.с.29).

У зв`язку з такими обставинами 25.06.2024 року до Іваничівського районного суду Волинської області представником позивача подано позовну заяву про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкуванння.

V. Застосоване судом законодавство

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідност.16 цього Кодексуможе бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До правовідносин щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягають застосуванню чинні на час смерті спадкодавців норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Так, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 534 ЦК Украни кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

До правовідносин щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України чинні на момент відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заразом частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з частинами 1, 2статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування`при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

VI. Висновок суду

Доказами, долученими до справи, підтверджено той факт, що на ім`я ОСОБА_8 дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом також встановлено, що позивачка є спадкоємицею права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, оскільки в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , а він - після смерті діда ОСОБА_7 , а той, у свою чергу, - після смерті дружини ОСОБА_8 .

Позивачка ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа - сертифіката серії НОМЕР_5, виданого на ім`я гр. ОСОБА_8 та зареєстрований 06 березня 1997 року за № 270/6087, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості.

Суд враховує, що оригінал правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 втрачено, а право на земельну частку (пай) позивачки підтверджується письмовими доказами у справі.

Також суд бере до уваги положення частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), відповідно до яких рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Отже, зважаючи, що сертифікат, на підставі якого спадкодавцю ОСОБА_8 належала спірна земельна частка (пай) втрачений, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи неможливість на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості, і з огляду на те, що захистити свої права позивачка може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серії НОМЕР_5, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 270/6087від 06 березня 1997 року, що розташована в адміністративно-територіальних межах Поромівської (колишньої Морозовичівської) сільської ради Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області.

VII. Судові витрати

Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати на оплату судового збору слід залишити за нею.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серії НОМЕР_5, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 270/6087від 06 березня 1997 року, що розташована в адміністративно-територіальних межах Поромівської (колишньої Морозовичівської) сільської ради Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору залишити за ним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін та учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Поромівська сільська рада Володимирського району Волинської області, , зареєстроване місце проживання: вул. Центральна, 1б, с. Поромів, Володимирський р-н, Волинська обл.

Суддя І. Є. Малюшевська