Провадження №: 2-о/755/606/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Києві про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи Дніпровського районного у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Києві про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Вирішуючи наявність підстав для вирішення вимог заявниці в порядку окремого провадження, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до п.1, п.13, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла у московській області російської федерації, про що видано свідоцтво про смерть. Отже, смерть ОСОБА_2 настала на території російської федерації, а не на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, а тому заява не підлягає розгляду в спеціальному порядку, встановленому ст. 317 ЦПК України.

При цьому встановлення факту смерті, про який просить ОСОБА_1 заяві по цій справі, неможливе і на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки цей пункт стосується випадку неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті особи, яка настала на території України, а не на території іншої держави, зокрема і російської федерації.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч .4 ст.315 ЦПК України).

Виходячи із загальних принципів судочинства, в тому числі верховенства права та процесуальної економії, суд вважає за можливе при вирішенні питання про відкриття провадження по цій справі керуватися нормами ст. 12, 186, 315 ЦПК України та доходить висновку про відмову у відкритті провадження по цій справі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 19, 175, 186, 260, 261, 315, 353 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Києві про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Є. Арапіна