Справа № 353/586/24
Провадження № 2/353/281/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики № 77168749 в розмірі 23318,18 грн., яка складається з: 12016,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 11302,18 грн. заборгованості за відсотками, а також за Договором про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 в розмірі 5450,0 грн., яка складається з: 2000,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 3450,0 грн. заборгованості за відсотками. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики № 77168749 від 16.12.2021 року. Також між ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року. 14.06.2021 року та 13.01.2023 року, на підставі укладених договорів факторингу, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ». Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконувала, у зв`язку з чим станом на дату укладення договорів факторингу допустила заборгованість по вищевказаних кредитних договорах в загальній сумі 28768,18 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь фінансової компанії. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати, а справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

05.06.2024 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

12.06.2024 року представник позивача на правив до суду заяву про усунення недоліків, з якої вбачається, що позивач частково усунув недоліки позовної заяви, однак просив надати йому більше часу для отримання доказів від первісних кредиторів та подальшого направлення їх до суду. А тому, з метою забезпечення доступу до правосуддя, 13.06.2024 року суд вважав за можливе відкрити провадження у справі та справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з метою усунення недоліків позовної заяви та з`ясування обставин справи безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання нею заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Розгляд справи було призначено на 08 год. 30 хв. 02.07.2024 року.

02.07.2024 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. надійшло клопотання про долучення доказів.

15.07.2024 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи відкласти та надати їй можливість ознайомитись з матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечив щодо винесення судом заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання 02.07.2024 року, 15.07.2024 року, 30.07.2024 року та 11.09.2024 року не з`явилась, не скористалась своєю можливістю ознайомитись з матеріалами справи, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом вручення поштового відправлення з судовою повісткою та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивач подав докази, які вважав достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит».

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.12.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 (відповідачка) був укладений Договір позики № 77168749 (а.с. 6).

Відповідно до п. 12 Договору позики цей договір укладено дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовм ідентифікатором.

Згідно з п. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Пунктом 2 вказаного Договору передбачено, що кредит в сумі 12100,0 грн. надається строком на 20 днів, тобто до 05.01.2022 року. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцю 1,99% на день. Тип процентної ставки фіксований. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складає 2,70% у день.

Позикодавець надав позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за нявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, про що свідчить Додаток №1, який є невідємною частиною договору (п. 3 Договору позики) та з яким ознайомилась відповідачка, про що свідчить її електронний підпис накладений одноразовм ідентифікатором (а.с. 6 зворот).

Також 05.01.2022 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 (відповідачка) був укладений Договір про надання кредиту № 03896-01/2022 (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 6.1 цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1.1 Договору, товариство надає клієнту кредит в розмірі 2000,0 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком 30 днів, тобто до 03.02.2022 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом (п.п. 1.2, 1.3, 1.6 Договору про надання кредиту).

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком платежів, який є невідємною частиною цього договору та з яким ознайомилась відповідачка, про що свідчить її електронний підпис накладений одноразовм ідентифікатором (а.с. 21-21 зворот). Аналогічні умови кредитування викладені у Інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, з якою ознайомилась відповідачка 05.01.2022 року, про що свідчить електронний підпис накладений одноразовм ідентифікатором (а.с. 22-22 зворот).

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Так відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частиною 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Оскільки у наявних в матеріалах справи, в т.ч. копіях Договору позики № 77168749 від 16.12.2021 року та Договору про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року, визначені всі істотні умови кредитування, зокрема: сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, графік платежів, а вказані документи підписані електронним підписом відповідачки (одноразовим ідентифікатором), суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідачка не підписувала вказані договори та не була проінформована про всі істотні умови кредитних договорів.

14.06.2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21 та додаткові угоди до нього (а.с. 60-67, 9).

Згідно копії Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до вищевказаного договору факторингу вбачається, що ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 на сумарну заборгованість 23318,18 грн., яка у відповідності до розрахунку ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» складається з: 12016,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 11302,18 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 67 зворот-69, 99-100 зворот).

Згідно з п. 3.1 вказаного договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в Додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників.

Відповідно до п. 2 Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року ціна продажу клієнту за цим реєстром боржників складає 4100804,37 грн.

Платіжною інструкцією в національній валюті № 20397 від 31.10.2023 року ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило повну оплату на рахунок ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» згідно договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року на суму 4100804,37 грн. (а.с. 69 зворот).

Також 13.01.2023 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 13012023 (а.с. 70-77).

З копії Реєстру боржників від 13.01.2023 року до вищевказаного договору факторингу вбачається, що ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 на сумарну заборгованість 5450,0 грн., яка у відповідності до розрахунку ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» складається з: 2000,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 3450,0 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 57-59, 78-79).

Згідно з п. 3.3 вказаного договору факторингу ціна продажу за договором становить 2000413,14 грн.

Платіжною інструкцією № 19284 від 17.01.2023 року ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило повну оплату на рахунок ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» згідно договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року на суму 2000413,14 грн. (а.с. 79 зворот).

За змістом положень ст.ст. 512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Нормами ст.ст. 1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.

Таким чином судом встановлено, що ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» відступили право вимоги за Договором позики № 77168749 від 16.12.2021 року та Договором про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року щодо боржника ОСОБА_1 новому кредитору - ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачка не виконала своїх договірних зобов`язань за Договором позики № 77168749 від 16.12.2021 року та Договором про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року та станом на 30.04.2024 року допустила перед позивачем заборгованість, а саме за Договором позики № 77168749 в розмірі 23318,18 грн., яка складається з: 12016,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 11302,18 грн. заборгованості за відсотками, а також за Договором про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 в розмірі 5450,0 грн., яка складається з: 2000,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 3450,0 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 14, 28).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов вищевказаних кредитних договорів, позикодавці ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» зобов`язались передати позичальнику ОСОБА_1 у власність грошові кошти (12100,0 грн. та 2000,0 грн.) на погоджений умовами договорів строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника.

Отже, крім укладення договору, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти.

Суд наголошує на тому, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Аналогічний обов`язок первісного кредитора передбачений і в п. 4.1 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року.

Судом у своїй ухвалі про залишення позову без руху від 05.06.2024 року було зазначено, що у позовній заяві, окрім інших недоліків, відсутні посилання на документи, що підтверджують видачу кредитодавцем та отримання кредиту відповідачкою за Договором позики № 77168749 та Договором про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022.

На виконання вказаної ухвали 12.06.2024 року та 02.07.2024 року представник позивача ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. направила до суду заяву про усунення недоліків та клопотання про долучення доказів.

Зокрема з долучених до матеріалів копій доказів, а саме з листа ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.06.2024 року, вбачається, що ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (первісний кредитор) 05.01.2022 року перерахувало кошти в розмірі 2000,0 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою сервісу онлайн платежів «IPay.ua» (а.с. 102). При цьому, будь-яких відомостей про те, що вказана платіжна картка № НОМЕР_1 належить саме відповідачці та вказані кошти були перераховані саме їй в порядку та умовах Договору про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року вказаний лист не містить, а у Договорі про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 у розділі «Реквізити сторін» взагалі не зазначено рахунок позичальника.

Крім цього, позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» так і не було надано суду доказів, які б свідчили про видачу ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 в сумі 12100,0 грн. на виконання умов Договору позики № 77168749 від 16.12.2021 року, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника.

Тобто представник позивача вказані вимоги ухвали суду не виконав, в т.ч. не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження видачі кредитних коштів відповідачці, будь-яких клопотань з приводу витребування таких доказів суду не заявляв, жодних доказів на підтвердження звернення позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» або його представника до первісних кредиторів ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» з вимогами про надання додаткових доказів, в т.ч. видачі (перерахунку) кредитних коштів відповідачці, суду не надав та просив прийняти рішення за результатами розгляду справи.

Отже суд зауважує, що позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надано жодного документу, зокрема первинного, тобто належних та допустимих доказів, на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківський рахунок позичальника (заяви ОСОБА_1 з реквізитами банківської платіжної картки, банківської виписки по її рахунку, підтвердження перерахування грошових коштів первісними кредиторами ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» саме на рахунок позичальника ОСОБА_1 за допомогою інших електронних платіжних систем, які здійснюють грошові перекази в мережі Інтернет, тощо).

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У своїй позовній заяві та письмовому клопотанні представник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив розглянути справу у його відсутності, позов задовольнити, а також зазначив, що він отримав решту запитуваних документів, які він долучив до справи. Отже позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за кредитними договорами, як на підставу задоволення позовних вимог, не є доказами наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом позивача та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідачці з метою доведення виконання умов Договору позики № 77168749 від 16.12.2021 року та Договору про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року, а також фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні.

Враховуючи вищенаведене, даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо отримання відповідачкою кредитних коштів, що позбавляє суд, можливості прийти до беззаперечного висновку щодо невиконання відповідачкою договірних зобов`язань та наявності у неї заборгованості за обома кредитними договорами, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При такому вирішенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,0 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 69754 від 24.05.2024 року), слід покласти на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 19, 43, 76-83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 16, 202, 205, 207, 512-514, 516-517, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 638, 639, 1046, 1047, 1054, 1077-1079,1082 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості Договором позики № 77168749 від 16.12.2021 року в розмірі 23318,18 грн. (двадцять три тисячі триста вісімнадцять гривень 18 копійок) та Договором про надання фінансового кредиту № 03896-01/2022 від 05.01.2022 року в розмірі 5450,0 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок) - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА