Провадження №: 2/336/3255/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 16 вересня 2024 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін П.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , представник - адвокат Іванісов Володимир Сергійович, до ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ГОЛД", треті особи - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

Фіксування судового процесу технічними засобами судом не здійснювалося.

Розглянувши матеріали позову, суд приходить до висновку про необхідність направлення вищевказаної цивільної справи за підсудністю з наступних підстав.

Предметом спору в позовній заяві є скасування виконавчого напису нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвяченаГлава 14Закону України «Про нотаріат`та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, згідно з ч. 12ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до ч. 2ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 12ст. 28 ЦПК України, позивачеві надано право вибору підсудності, зокрема за правилами ч. 2ст. 27 ЦПК України, підсудність справ за місцезнаходженням відповідача або за альтернативною підсудністю за місцем виконання оспореного виконавчого напису.

Як вбачається судом із тексту постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 року адресою виконання виконавчого напису є АДРЕСА_1 .

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що саме на території Шевченківського району м. Запоріжжя вчиняються виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса матеріали справи не містять, тому відсутні підставі вважати, що на території Шевченківського району м. Запоріжжя виконується спірний виконавчий напис нотаріуса і відповідно відсутні правові підстави для визначення підсудності даного позову Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

З урахуванням викладеного позовна заява не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК Українисуд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідност. 32 ЦПК Україниспори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним направити за підсудністю матеріали позову до Голосіївського районного суду м. Києва, як суду на території юрисдикції якого виконується спірний виконавчий напис нотаріуса.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 27, 30, 31, 187, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Передати вищевказану справу на розгляд іншому суду за підсудністю - до Голосіївського районного суду м. Києва (вулиця Полковника Потєхіна, 14А, Київ).

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення скарги без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін