КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/12464/24

09 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Верещінської І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що у період з 24 вересня 2013 року по 19 травня 2020 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .Після розірвання шлюбу вонипродовжувала проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, у квартирі, що була придбана ними за спільні кошти за адресою АДРЕСА_1 . В цей період вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займались благоустроєм квартири в якій проживали, оплачували рахунки, комунальні послуги, купляли побутову техніку, їздили відпочивати, разом їздили на дачу, де вели спільну працю, всі свята проводили в колі рідних та друзів, її чоловік спілкувався з її друзями/знайомими та родичами.

Фактично після розлучення вони продовжували жити далі як чоловік та дружина, це також підтверджуєтьсядовідкою № 2022/57 від 22квітня 2022 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, актом факту проживання від 29 липня 2022 року,складеного головою ОСББ «Юність-108», фотокартками, банківськими платіжними інструкціями та іншими письмовими та відеодоказами. Також факт її проживання з ОСОБА_3 як подружжя та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки.

Зазначала, що 28 лютого 2022 року її чоловік ОСОБА_3 вступив до Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проходження військової служби у ЗСУ ОСОБА_3 загинув.

Вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв?язку із загибеллю чоловіка ОСОБА_3 . 03 червня 2022 року Міністерство оборони України розглянуло подані нею документи з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, та дійшло висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. В даному витягу також було зазначено, що необхідно надати судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків для можливості встановити право позивача на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168.

Посилаючись на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідно для підтвердження права на отримання грошової допомоги, що призначається родині загиблого військовослужбовця, який загинув під час несення війської служби, та іншої можливості, окрім як звернення до суду, встановити юридичний факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу немає, позивач ОСОБА_1 просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період із 19 травня 2020 року і по день смерті останнього.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 рокуу відкритті провадження за позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовлено.

Роз`яснено позивачу право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сорокіна Ірина Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов у даній справі повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки між позивачем та відповідачем не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги; чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян; чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Судом також проігноровано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, де Велика Палата відступила від висновку Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Міністерства оборони України - Пристай Тарас Олегович просить апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року- без змін.

Зазначає, що вирішуючи питання про прийняття справи про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про її підсудність та юрисдикційність.

У позовній заяві позивачка зазначила, що встановлення факту необхідне їй для отримання виплат у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , передбачених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у сукупності. Таким критерієм також може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку, що Міністерство оборони України діє, як спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку має на меті отримати заявниця у разі встановлення факту проживання однією сім`єю з військовослужбовцем, який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Сорокіна Іина Володимирівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача Міністерства оборони України Завальнюк Жанна В`ячеславівна в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлений у встановлегому порядку, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив.

Відповідності до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у порядку позовного провадження за правилами Цивільного процесуального кодексу України звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме: просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період із 19 травня 2020 року і по день смерті останнього.

Вимоги позову обгрунтовувала тим, що у період з 24 вересня 2013 року по 19 травня 2020 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .Після розірвання шлюбу вонипродовжувала проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у квартирі, що була придбана ними за спільні кошти за адресою АДРЕСА_1 . В цей період вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займались благоустроєм квартири в якій проживали, оплачували рахунки, комунальні послуги, купляли побутову техніку, їздили відпочивати, разом їздили на дачу, де вели спільну працю, всі свята проводили в колі рідних та друзів, її чоловік спілкувався з її друзями/знайомими та родичами.

Фактично після розлучення, вони продовжували жити далі як чоловік та дружина, це також підтверджуєтьсядовідкою № 2022/57 від 22квітня 2022 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, актом факту проживання від 29 липня 2022 року,складеного головуючим ОСББ «Юність-108», фотокартками, банківськими платіжними інструкціями та іншими письмовими та відеодоказами. Також факт проживання з ОСОБА_3 як подружжя та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки.

Зазначала, що 28 лютого 2022 року її чоловік ОСОБА_3 вступив до Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проходження військової служби у ЗСУ ОСОБА_3 загинув.

Вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв?язку із загибеллю чоловіка ОСОБА_3 . 03 червня 2022 року Міністерство оборони України розглянуло подані нею документи з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, та дійшло висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. В даному витягу також було зазначено, що необхідно надати судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків для можливості встановити право позивача на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Посилалась на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідно для підтвердження права на отримання грошової допомоги, що призначається родині загиблого військовослужбовця, який загинув під час несення війської служби, та іншої можливості, окрім як звернення до суду, встановити юридичний факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу немає.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що з огляду на характер правовідносин, що виникли між учасниками, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, у цій справі між учасниками виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за позивачем певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням, а тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Для захисту своїх прав позивач має звернутись до адміністративного суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У цій справі позивач ОСОБА_1 звернулась до суду у порядку позовного провадження за правилами Цивільного процесуального кодексу України з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто, у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

Чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та статті 315 ЦПК України.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції з огляду на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19),від 22березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), виходив з того, що за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Однак у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків викладених, зокрема, у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 берзня 2023року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказала, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила про неефективність підходу до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у відкритті провадження у справі лише з підстав того, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_3 необхідно заявниці для підтвердження її певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, є помилковим.

За таких обставин, відмовляючи у відкритті провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 06 березня 2024 року у справі № 132/1967/23.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду досуду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу суду першої інстанції на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для всіх, наявна інформація про справу № 750/2497/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,заінтересовані особи - Чернігівська міська рада, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Міністерство оборони України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 травня 2024 року у даній справі № 750/2497/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю залишено без розглядуз тих підстав, що з боку заінтересованої особи ОСОБА_6 , яка є повнолітньою дочкою померлого ОСОБА_3 та має рівні права із заявницею (ОСОБА_1) на звернення у встановленому законом порядку щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, що свідчить про існування спору про право у даних правововідносинах, який повинен вирішуватись у порядку позовного провадження.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що вона має право подати до суду позов на загальних підставах.

Звертаючись 27 травня 2024 року до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, позивач ОСОБА_1 визначила відповідача Міністерства оборони України.

Відповідно до частини 4 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 7, 18 СК України, ст.ст. 2, 13, 19, 186, 315, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, ст.ст. , 245 КАСУ, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2024 року.

Головуючий: Судді: