Справа № 638/906/24
Провадження № 2/638/2895/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участю секретаря Василенко А. А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку (авансу),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 негайно повернути гроші сплачені як завдаток (аванс) у сумі 1000 доларів США та накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до повернення коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.02.2022 між позивачем та відповідачами було укладено договір про намір. Цим договором сторони Згідно з цим договором ОСОБА_1 передав відповідачам завдаток в розмірі 1000 доларів США в якості грошових коштів за майбутнім договором купівлі-продажу, який сторони повинні були укласти не пізніше 11 квітня 2022 року та входять у загальну вартість квартири. В обумовлений час договір купівлі-продажу укладений не був, продаж квартири не відбувся, оскільки 24.02.2022 на всій території держави був оголошений воєнний стан.Завдаток відповідачі не повернули. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 31.01.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному порядку з викликом у судове засідання сторін по справі.

13.02.2024 від відповідачів надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вказували що вони всі взяті на себе зобов`язання виконали, але через відсутність позивача на угоді ОСОБА_3 не зміг оформити договір купівлі-продажу, просив відмовити в позові в повному обсязі.

15.02.2024 від ОСОБА_3 надійшов відзив в обгрунтування якого вказав що відповідачі не відмовляли позивачу в укладенні договору купівлі-продажу, до того ж саме позивач не звернувся до відповідачів з укладенням основного договору купівлі-продажу протягом року. В позові просив відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові, просила повернути завдаток.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так судом було встановлено, що згідно Договору про наміри від 17 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (продавець), з однієї сторони та ОСОБА_1 (покупець) з другої сторони. Відповідно до п.1.1 Договору, покупець має намір придбати, а продавець має намір продати об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 410 750 грн, що в еквіваленті іноземної валюти становить 49 500 доларів США, шляхом укладення нотаріального договору купівлі-продажу. Згідно з п. 2.4 зазначеного Договору для забезпечення виконання зобов`язань щодо майбутнього укладення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна покупець видає а продавець отримує до підписання цього договору завдаток у розмірі 28 500 грн, що в еквіваленті іноземної валюти становить 1000 доларів США в якості коштів, що належать продавцеві за майбутнім договором купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна і входять у загальну вартість відчужуваного нерухомого майна, у доказ подальшого укладення договору купівлі-продажу та забезпечення його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першоїстатті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За змістом частини четвертої вказаної вище статті, договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з положеннями статі 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі основного договору.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 522/15584/17 (провадження № 61-18085св19), від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 (провадження №61-22682св1), від 13 січня 2021 року у справі №686/6823/14-ц (провадження №61-6475св20), від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц (провадження № 61-18537св19).

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 1000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України,суд приходить до висновку про те, що сума, яка названа в Договорі від 17 лютого 2022 року, укладеном в простій письмовій формі, завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначени хстаттею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18).

Посилання відповідачів на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів,є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Тому сума, яка названа в Договорі від 17 лютого 2022 року завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Тому суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає задоволенню.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1211.20 грн, в рівних частках з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,82,141,229,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку (авансу) - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) грошові кошти в розмірі 1000 (Одна тисяча) доларів США.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) суму судового збору по 403. 73 грн (Чотириста три гривні сімдесят три копійки) з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 10 вересня 2024 року.

Суддя: Т. В. ШТИХ