Провадження № 2/537/1280/2024
Справа № 336/5199/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.09.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Чигирин Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позивача вважає оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню оскільки не погоджується із вказаним у виконавчому написі розміром заборгованості. Жодних вимог від відповідача вона не отримувала. Також, позивач вважає оспорюваний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки сума стягнутої заборгованості не є безспірною та подані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не відповідають вимогам, встановлених чинними нормативно правовими актами.
Крім того, під час виконання вказаного вище виконавчого провадження з рахунку ОСОБА_1 виконавцем було безпідставно стягнуто грошові кошти у розмірі 3 703 грн 61 коп., з яких 2 061 грн 70 коп. стягнення за виконавчим написом, 1 435 грн 80 коп. витрати виконавчого провадження, 206 грн 11 коп. основна винагорода приватного виконавця, які позивач просить стягнути з відповідача на її користь.
17.06.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя матеріали позовної передано за підсудністю до Крюківського районного суду міста Кременчука.
26.07.2024 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в режимі відео конференції.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 20.08.2024 року представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його довірителя, а також вказав, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про розгляд справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позову суду не направив.
Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, пояснень про причини неявки суду не надала.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, пояснень про причини неявки суду не надав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача, відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки учасники судового розгляду повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, із врахуванням письмової заяви представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків:
Стаття 55 Конституції України передбачає, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.
Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
31.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 846196709, за умовами якого банк надав позивачу кредит у сумі 8 660 грн 00 коп. строком на 21 день зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,59% від суми кредиту за кожен день.
Згідно виконавчого напису до стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» підлягають грошові кошти у сумі 27 452 грн 52 коп., з яких: 8 658 грн 38 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15 029 грн 66 коп. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 564 грн 48 коп. строкова заборгованість за штрафами і пенями, . 1 200 грн 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом.
19.10.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. відкрито виконавче провадження № 67176082.
Також, 25.05.2024 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Так, у своїй постанові від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19, Верховний Суд вказує, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мала права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника.
Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням закону - нотаріус не перевірила та не встановила, що заявлена вимога не підпадає під той вид заборгованості, за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів згідно Переліку № 1172.
Проте, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих грошових коштів, суд виходить з наступного:
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Судом встановлено, що за період перебування на виконанні оскаржуваного виконавчого напису (виконавче провадження № 67176082) зі ОСОБА_1 . приватним виконавцем проводилися відрахування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у сумі 3 703 грн 61 коп., з яких 2 061 грн 70 коп. стягнення за виконавчим написом, 1 435 грн 80 коп. витрати виконавчого провадження, 206 грн 11 коп. основна винагорода приватного виконавця, та накладено арешт на кошти ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 4, 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. У разі скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Враховуючи, що підставою отримання відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми у розмірі 3 703 грн 61 коп. було стягнення зі ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису, який суд визнає таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2024 року між адвокатом Ковальчуком О.М. та ОСОБА_1 укладено договір № 24/05-2 про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 35-36), пунктом 3.1 якого передбачено, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту становить 2 000 грн 00 коп. за одну годину роботи адвоката. Кінцева сума гонорару визначається в акті наданих послуг в залежності від кількості наданих послуг.
Матеріали справи містять детальний опис наданих послуг, згідно якого адвокат надав позивачу усну консультацію 0,5 год. 1 000 грн 00 коп., підготував позовну заяву 3 год. 6 000 грн 00 коп.
Сторона відповідача не заперечувала проти стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, клопотання щодо неспівмірності та розумності судових витрат до суду не подала.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, та 1 211 грн 62 коп. сплаченого судового збору за подачу позову.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 51, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про нотаріат», суд
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті за виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, виданим 20.05.2021 року, за реєстраційним № 2734, грошові кошти у розмірі 3 703 грн 61 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 62 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Д.О. Зоріна
Повний текст судового рішення виготовлено 10 вересня 2024 року.