Справа № 505/1740/23
Провадження № 2-з/505/8/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2024 суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Івінський О.О., розглянувши в м. Подільську Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , 09 травня 2023 року, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15 грудня 2020 року у розмірі 3900,00 доларів США.

06 липня 2023 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Крім того, від ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_2 уникає контактів з ним, не бажає повертати кошти відповідно до розписки, тому існує ризик відчуження ним спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спір з-приводу стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать, зокрема накладення арешту на майно, що і просить застосувати позивач.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити, що не є співмірним із заявленими позивачем вимогами і спосіб забезпечення позову обраний заявником у виді накладення арешту на житловий будинок, оскільки предметом позову є стягнення боргу.

Враховуючи наведене, заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, а тому суд вважає, що лише посилання в заяві на потенційну можливість здійснення відчуження об`єкту нерухомості, без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки зазначений житловий будинок не являється спірним майном, щодо якого подано позов, також не вирішується питання звернення стягнення на нього, та не надано експертної оцінки, яка б свідчила про вартість даного нерухомого майна, що унеможливлює визначити його вартість, підстав для задоволення заяви не вбачається.

Керуючись ст. 149 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Ухвалу суду підписано суддею 12 вересня 2024 року.