ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8944/24 Справа № 185/8781/23 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів (суддя першої інстанції Юдіна С.Г.),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що місячно до повноліття дитини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування обставин справи,

Наголошує на тому, що суд першої інстанції проігнорував посилання позивача на ті обставини, що у нього від другого шлюбу народилась дитина, проігнорував те, що дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та те що у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф в Україну, позивачу був змушений виїхати до м. Дніпро і наймати квартиру.

Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв договір позики на суму 75000 грн. та копії розрахунків по сплаті аліментів.

ОСОБА_1 просив рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року залишено без змін.

На вказані судові рішення позивачем була подана касаційна скарга.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

09 серпня 2024 року цивільна справа № 185/8781/23 надійшла до Дніпровського апеляційного суду (м. Дніпро).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку (а.с. 10)

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.03.2022 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року залишено без змін.

25.03.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася дитина ОСОБА_7 , батьками записані : ОСОБА_1 , ОСОБА_8 (а.с. 9)

Згідно копії наказу по особовому складу № 67о/с від 25.03.2023 ОСОБА_8 старшому лейтенанту поліції надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3 річного віку (а.с.9).

Постановою начальника Лисичанського ВДВС від 10.05.2023 року виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку закінчено (а.с. 20).

Позивач звертаючись до суду з даним позовом в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає про зміну сімейного стану, народження дитини, витрати по оплаті на орендоване житло, комунальні послуги, укладення договору позики для погашення заборгованості по аліментам, внаслідок чого не може сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

Згідно копії договору оренди квартири від 04.11.2022 року, позивач орендує житло для проживання, а саме 3 кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 за яку кожного місяця має сплачувати 10 000, 00 грн. Договір укладений до 04.05.2023 року та підписаний зі сторони орендатора ОСОБА_1 (а.с.15)

Згідно копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки від 18.04.2023 року № 2 362 ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортних засобів (лізингове авто) ділянка поштоматів № НОМЕР_1 (Дніпро). За період з вересня 2022 року по березень 2023 року ним отримано дохід 91 821,40 грн. (а.с. 13)

Крім того позивачем надана копія розписки про отримання ним у борг у ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі 75 000 грн. (а.с. 16)

Відповідачем в свою чергу надані до суду докази, а саме довідка ФОП ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_3 відвідує Центр раннього розвитку «Орленок» з 16.05.2022 року по теперішній час. Два рази на тиждень дитина відвідує групові заняття, яке коштує 150 грн. та за бажанням відвідує індивідуальні заняття, яке коштує 180 грн. Крім того, дитина 3 рази на тиждень відвідує дитячий садок «Kidsclub», який коштує з 8.00 12.00 200 грн., з 13.00 до 17.00 200 грн. (а.с. 40)

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» ПМР, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на «Д» обліку як часто хворіючий гострими респіраторними інфекціями, Аденоїдні вегетації 2 ст. (а.с.37, 38)

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї від 27.07.2023 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батько, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син. (а.с. 75).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна сімейного стану позивача, народження дитини від іншого шлюбу, не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася дитина ОСОБА_7 , батьками записані : ОСОБА_1 , ОСОБА_8 (а.с. 9)

Згідно копії договору оренди квартири від 04.11.2022 року, позивач орендує житло для проживання, а саме 3 кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 за яку кожного місяця має сплачувати 10 000, 00 грн. Договір укладений до 04.05.2023 року та підписаний зі сторони орендатора ОСОБА_1 (а.с.15)

Згідно копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки від 18.04.2023 року № 2 362 ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортних засобів (лізингове авто) ділянка поштоматів № НОМЕР_1 (Дніпро). За період з вересня 2022 року по березень 2023 року ним отримано дохід 91 821,40 грн. (а.с. 13)

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач з 25.03.2022 з квітня 2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . В шлюбі має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Дружина позивача знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною, посилання відповідачки, ОСОБА_13 вийшла з цієї відпустки не підтверджені жодними належними доказами, колегія суддів не враховує дані заперечення відповідачки.

У зв`язку із народженням другої дитини та через вимушене переміщення із зони бойових дій м. Лисичнськ Луганської області, апеляційний суд встановив, що у позивача змінився сімейний стан та майновий стан, оскільки те що внутрішньо переміщеним особам доводиться орендувати житло є загальновідомим фактом, і місцевий суд не взявши до увагу договір оренди квартири безпідставно вража його не належним доказам. А наявність другої дитини та перебування дружини у декретній відпустці, та оренда житла, свідчить про погіршення його майнового стану.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним зменшити розмір аліментів, що стягнуті на сина ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Вимог а позивача щодо відкликання з Лисичанського ВДВС задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога не передбачена Законом України «Про виконавче провадження», та з урахування даної постанови, державним або приватним виконавцем було видане новий виконавчий лист, щодо зменшення та стягнення розміру аліментів у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У зв`язку з вищевикладеним рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , було сплачено судовий збір пов`язаний із розглядом даної справи на загальну суму 4831,20 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій наявних в матеріалах справи (а.с.1, 112, 145).

Враховуючи викладене, оскільки при новому апеляційному перегляді апеляційний суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення, то необхідно компенсувати позивачу судовий збір за розгляд даної справи у розмірі 4831,20 грн., шляхом його стягнення з ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.141, 374, 376 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до повноліття дитини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 4831 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2024 року.

Головуючи суддя О. В. Халаджи