ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 352/1070/17

провадження № 61-9160 сво 22

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Синельникова Є. В.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Відділ державної реєстрації Тисменицької районної державної адміністрації

Івано-Франківської області, ОСОБА_6 ,

представник ОСОБА_1 - адвокат Шургот Оксана Василівна,

третя особа - Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області,

розглянув у порядку письмового позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шургот Оксани Василівни, на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

у складі судді Хоминець М. М. від 28 грудня 2021 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Максюти І. О.,

Василишин Л. В., Фединяка В. Д. від 25 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» (далі - ТОВ «Карпатська нафтова компанія», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Тисменицького районного відділу центру державного земельного кадастру, Реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки до земель запасу.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 23 березня 2007 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та

ТОВ «Карпатська нафтова компанія» уклали договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 в АДРЕСА_2, посвідченийприватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом І. П. та зареєстрований у реєстрі за № Д0338.

Відповідно до умов зазначеного договору товариство набуло право власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , проданих з аукціону. Відомості про цей об`єкт 03 червня 2014 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У подальшому ТОВ «Карпатська нафтова компанія» звернулося до ФОП ОСОБА_7 з метою розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, площею 7,5 га.

Під час розроблення проекту було виявлено, що з виділених 7,5 га землі товариство може оформити тільки 0,05 га земельної ділянки для користування, розташованої в урочищі «Горішній помірок».

Позивач зазначав, що згідно з розпорядженням Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі - Тисменицька РДА) від 05 травня 2011 року № 228 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 » останньому надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,9995 га, для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту села Драгомирчани, в урочищі «Забереж».

ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, площею 1,9995 га, а у подальшому належну йому ділянку розподілив на одинадцять окремих земельних ділянок із присвоєнням кожній окремого кадастрового номеру.

Товариство наголошувало на тому, що ОСОБА_6 набув право власності на зазначені земельні ділянки з порушенням норм законодавства України.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року у справі № 352/1243/15-ц, позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія» задоволено. Визнано недійсними розпорядження Тисменицької РДА, зокрема від 05 травня 2011 року № 228, визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, видані Тисменицькою РДА ОСОБА_6 . Суд виходив із того, що відповідно до положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, які закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, позивач під час купівлі майна військової частини набув не лише право власності на будівлі, але й право користування земельною ділянкою, загальною площею 7,5 га, яка перебувала у постійному користуванні військової частини.

Під час розгляду цивільної справи № 352/1243/15-ц товариству стало відомо, що розділені ним земельні ділянки ОСОБА_6 відчужив згідно з оспорюваними договорами купівлі-продажу: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Оскільки оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені з порушенням вимог законодавства, зокрема частини першої статті 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, товариство вважало, що є підстави для визнання їх недійсними відповідно до статті 215 ЦК України.

ТОВ «Карпатська нафтова компанія» просило суд:

усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 7, 5 га, шляхом визнання недійсними таких договорів купівлі-продажу:

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6232;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6240;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6220;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6236;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6228;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 6364;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 6257; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 6253;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1019, згідно з яким ОСОБА_4 придбав земельну ділянку, площею 0, 1389 га, кадастровий номер :04:044:1116;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 квітня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2107, згідно з яким ОСОБА_5 придбав земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1122;

- договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6244;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 23079292 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1118, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23080118 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1120, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23089173 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 1, 0865 га, кадастровий номер :04:044:1124, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23078390 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1119 за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23091465 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1117 за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 939127 від 18 березня 2013 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0911 га, кадастровий номер :04:044:1123, за ОСОБА_2 ;

- індексний номер 23105200 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1115, за ОСОБА_3 ;

- індексний номер 23106218 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1114, за ОСОБА_3 ;

скасувати державну реєстрацію права власності:

- на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1118, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1120, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 1, 0865 га, кадастровий номер :04:044:1124, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1119, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1117, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 0911 га, кадастровий номер :04:044:1123, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1115, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1114, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 1389 га, кадастровий номер :04:044:1116, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1122, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 ;

- на земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1121, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

повернути земельну ділянку, площею 7,5 га, до земель запасу Драгомирчанській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, так як товариство має першочергове право отримати у користування земельну ділянку площею 7,5 га.

Позивач зазначав, що пропустив позовну давність з поважних причин, так як дізнався про порушене право товариства при розгляді справи № 352/1243/15-ц, просив його поновити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалами Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 09 листопада 2017 року замінено первісного відповідача Реєстраційну службу Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області на належного відповідача Відділ державної реєстрації Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області; залучено до участі у справі Драгомирчанську сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня

2017 року замінено первісного відповідача Тисменицький районний відділ центру Державного земельного кадастру на належного відповідача Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника третьої особи Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області - Івано-Франківську міську раду Івано-Франківської області.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія» задоволено частково.

Визнано недійсними:

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6232, щодо земельної ділянки, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1118, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6240, щодо земельної ділянки, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1120, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6220, щодо земельної ділянки, площею 1, 0865 га, кадастровий номер :04:044:1124, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6236, щодо земельної ділянки площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1119, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6228, щодо земельної ділянки, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1117, розташовану в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6364, щодо земельної ділянки, площею 0, 0911 га, кадастровий номер :04:044:1123, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6257, щодо земельної ділянки, площею 0,1066 га, кадастровий номер :04:044:1115, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6253, щодо земельної ділянки, площею 0,1066 га, кадастровий номер :04:044:1114, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е. В. та зареєстрований у реєстрі за № 1019, згідно з яким ОСОБА_4 придбав земельну ділянку, площею 0, 1389 га, кадастровий номер :04:044:1116, розташованої в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 квітня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 2107, згідно з яким ОСОБА_5 придбав земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1122, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З. І. та зареєстрований у реєстрі за № 6244, щодо земельної ділянки, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1121, розташованої в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 23079292 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1118, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23080118 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1120, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23089173 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 1, 0865 га, кадастровий номер :04:044:1124, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23078390 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1119, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23091465 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1117, за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 939127 від 18 березня 2013 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 0911 га, кадастровий номер :04:044:1123, за ОСОБА_2 ;

- індексний номер 23105200 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1115, за ОСОБА_3 ;

- індексний номер 23106218 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1114, за ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію права власності на:

- земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1118, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1120, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку, площею 1, 0865 га, кадастровий номер :04:044:1124, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1119, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0, 0791 га, кадастровий номер :04:044:1117, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0, 0911 га, кадастровий номер :04:044:1123, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1115, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_3 ;

- земельну ділянку, площею 0, 1066 га, кадастровий номер :04:044:1114, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_3 ;

- земельну ділянку, площею 0, 1389 га, кадастровий номер :04:044:1116, розташовану в АДРЕСА_2, урочище «Горішній помірок» Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_4 ;

- земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1122, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 ;

- земельну ділянку, площею 0, 0775 га, кадастровий номер :04:044:1121, розташовану в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог ТОВ «Карпатська нафтова компанія»відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що предметом оспорюваних договорів є земельні ділянки, право власності на які належали ОСОБА_6 згідно з державними актами, які у подальшому у судовому порядку визнані недійсними, тому оспорювані договори також належить визнати недійсними, так як ОСОБА_6 не мав права їх відчужувати

Встановивши, що про наявність оспорюваних договорів купівлі-продажу позивачу стало відомо під час розгляду справи № 352/1243/15-ц у 2015 році, суд першої інстанції вказав, що позивач не пропустив позовну давність для звернення до суду зі вказаним позовом.

Районний суд врахував, що оскільки позивач на час розгляду справи не має права власності чи іншого речового права на предмет правочину, тому не може використовувати правовий механізм витребування цього майна, що свідчить про те, що позивач обрав ефективний спосіб захисту - недійсність правочинів. Заявлені позивачем вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і скасування права реєстрації права власності на спірні земельні ділянки є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позовна вимога про повернення спірної земельної ділянки до земель запасу сільської ради правонаступником сільської ради не заявлялася, тому задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, додатково зазначивши, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року у справі № 352/1243/15-ц встановлені преюдиційні обставини порушення земельних прав ТОВ «Карпатська нафтова компанія», що не підлягає доказуванню у цій справі відповідно до вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України. Суд зробив висновок, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія» під час придбання військового майна - нежитлових будівель військового містечка, мало право претендувати на оформлення земельної ділянки у розмірі, необхідному для обслуговування придбаних будівель.

За висновками суду апеляційної інстанції Тисменицька РДА, передаючи земельну ділянку у власність ОСОБА_6 , не переконалася в тому, що ця земельна ділянка є вільною. Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про перехід права на земельну ділянку до позивача, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з огляду на те, що після продажу Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області нерухомого майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 Тисменицького району земельна ділянка, на якій розташоване це майно, втратила правовий режим земель оборони, визначений Законом України «Про використання земель оборони».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2022 року ОСОБА_1 в особі адвоката Шургот О. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року і постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у частині вимог, заявлених до нього.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі продажу вчинених між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації права власності земельних ділянок за ОСОБА_1 . Судові рішення в іншій частині в касаційному порядку не оскаржуються, тому в силу статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року і постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, витребувано цивільну справу із Тисменицького районного суду Івано-Франківської області й надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу. Підставою касаційного оскарження зазначено пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду

у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року справу прийнято до розгляду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, у задоволенні клопотання

ТОВ «Карпатська нафтова компанія» про розгляд справи з викликом сторін відмовлено, справупризначено до судового розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 09 січня 2024 року справу передано судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу об`єднаної палати: Червинська М. Є. , Синельников Є. В. , Грушицький А. І. , Крат В. І. , Фаловська І. М. , Гулько Б. І. , у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Погрібного С. О .

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 403 ЦПК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року справу повернуто на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шоргут О. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 404 ЦПК України у справі здійснено запити до Науково-консультативної ради при Верховному Суді та отримано наукові висновки.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначив як підставу касаційного оскарження наведених судових рішень те, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України, зроблених у постановах:

- від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, від 10 червня 2021 року

у справі № 904/2981/20, відповідно до яких особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено;

- від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, згідно з якими недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. За своєю суттю ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим;

- від 24 квітня 2020 року у справі № 522/25151/14-ц, про те, що підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину;

- від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, відповідно до яких

стаття 204 ЦК України запровадила презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, допоки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Тож у разі не спростування презумпції правомірності договору

(у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися,

а створені обов`язки підлягають виконанню;

- від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц, згідно з якими для висновків про порушення прав позивача мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивача, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази, зазвичай, можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста;

- від 30 вересня 2020 року у справі № 570/3449/16-ц та від 16 вересня 2020 року

у справі № 370/2351/16-ц, про те, що для встановлення обставин, чи має місце перетин та/або накладення земельних ділянок, потрібно досліджувати землевпорядну документацію, перевірити відповідність фактичного розташування земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки, що є компетенцією експертів у відповідній галузі права;

- від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15, згідно з якими придбання майна не є підставою для переходу права постійного користування на землю до названих осіб і не зумовлює автоматичного набуття права оренди такої земельної ділянки;

- від 04 грудня 2018 року у справі № 32/563, згідно з якими прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є обов`язковою умовою для передачі такої земельної ділянки в оренду;

- від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, згідно з якими за змістом

статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, тоді у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка потрібна для їх обслуговування;

- від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1003цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, відповідно до яких правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов`язків сторін цього договору. Тому саме між цими суб`єктами цивільних правовідносин виникли права та обов`язки, і саме від Тростянецької районної спілки споживчих товариств мало перейти наявне у неї право користування земельною ділянкою у порядку статті 120 ЗК України. Також саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку;

- від 28 лютого 2020 року у справі № 913/169/18, згідно з якими на підставі імперативних вимог статті 125 ЗК України від однієї особи до іншої особи за правилами статті 120 цього Кодексу та частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» не може перейти право оренди земельної ділянки, яке у попереднього землекористувача ще не виникло станом на час відчуження ним будівель, розташованих на цій земельній ділянці;

- від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, про те, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка потрібна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил;

- від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17, за якими у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Якщо сторони в договорі, спрямованому на відчуження будинку, не обумовили розміру земельної ділянки, на якій такий будинок розташований, то встановлення розміру здійснюється відповідно до нормативів, визначених у цій місцевості, та мети, з якою земельна ділянка використовується;

- від 07 липня 2021 року у справі № 362/121/15-ц, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та врахувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

- від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі

№ 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, про те, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові;

- від 16 листопада 2016 року № 6-2469цс16, від 11 вересня 2019 року у справі

№ 487/10132/14-ц, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, від 22 травня 2019 року у справі № 234/3341/15-ц, щодо застосування позовної давності. При цьому зазначається, що позивач у 2010-2011 роках вчиняв дії щодо виділення спірної земельної ділянки, підготовлено проект землеустрою та технічна документація у той саме час, коли ОСОБА_6 отримав державний акт на земельну ділянку. Тому позивач не лише міг, а й повинен був дізнатися про порушене право.

Доводи осіб, які подали відзиви (письмові пояснення) на касаційну скаргу

У жовтні 2022 року Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області звернулося до Верховного Суду з письмовими поясненнями, просило врахувати, що воно є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки рішення суду не вплине на його права та обов`язки.

У листопаді 2022 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, зазначаючи, що судові рішення є законними, а доводи скарги висновків суду не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року й постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, у цивільній справі № 352/1243/15-ц за позовом ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до Тисменицької РДА Івано-Франківської області, ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування розпоряджень Тисменицької РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки задоволено позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія» (провадження у Верховному Суді № 61- 5534 св 18) (т. 1, а. с. 66-70, 180-183, т. 2, а. с. 119-125).

Вказаним судовим рішенням визнано недійсними розпорядження Тисменицької РДА Івано-Франківської області: від 05 травня 2011 року № 228 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

гр. ОСОБА_6 »; від 07 липня 2011 року № 391 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року

№ 228»; від 07 липня 2011 року № 396 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 ».

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, видані Тисменицькою РДА ОСОБА_6 , а саме: державний акт серії ЯЛ № 409535 на право власності на земельну ділянку площею 1,9995 га з кадастровим номером :04:044:1102 від 22 серпня 2011 року; державний акт серії ЯМ № 688751 на земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1115 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688752 на земельну ділянку площею 0,1389 га з кадастровим номером :04:044:1116 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688753 на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1117 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688754 на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1118 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688755 на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1119 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688756 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1120 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688757 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1121 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688758 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1122 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688759 на земельну ділянку площею 0,0911 га з кадастровим номером :04:044:1123 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 688760 на земельну ділянку площею 1,0865 га з кадастровим номером :04:044:1124 від 22 жовтня 2012 року; державний акт серії ЯМ № 658800 на земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1114 від 22 жовтня 2012 року.

Зазначеним рішенням суду встановлені обставини, що 23 березня 2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» укладено договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І. П., зареєстрований у реєстрі за № Д0338.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14993574 від 21 червня 2007 року, право власності позивача на придбане за вказаним правочином нерухоме майно 21 червня

2007 року зареєстровано ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» у Реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним

№ 9640840.

На підставі протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації

від 03 червня 2008 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» отримало попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки

площею 7,5 га під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка в АДРЕСА_4

03 червня 2014 року право власності позивача на об`єкт нерухомого майна - «військове містечко № НОМЕР_1 » по АДРЕСА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58.

У травні 2015 року при розробці ФОП ОСОБА_7 проекту землеустрою цієї земельної ділянки було виявлено, що з виділених 7,5 га землі ТОВ «Карпатська нафтова компанія» може оформити свої права лише на земельну ділянку орієнтовною площею 1,05 га для обслуговування викупленого нежитлового приміщення військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3

Розпорядженням Тисменицької РДА Івано-Франківської області від 05 травня

2011 року № 228 надано дозвіл відповідачеві ОСОБА_6 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9995 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Забереж».

Розпорядженням № 391 Тисменицької РДА Івано-Франківської області від 07 липня 2011 року внесено зміни до розпорядження № 228 від 05 травня 2011 року, а саме надано дозвіл ОСОБА_6 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9995 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради за межами

с. Драгомирчани в урочищі «Горішній помірок».

Згідно з розпорядженням Тисменицької РДА від 07 липня 2011 року № 396

ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,995 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Горішній помірок» на території Драгомирчанської сільської ради, передано у власність ОСОБА_6 дану земельну ділянку та видано останньому державний акт на право власності на земельну ділянку.

На підставі розпорядження від 07 липня 2011 року № 396 ОСОБА_6 22 серпня

2011 року отримав Державний акт серії ЯЛ № 409535 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,9995 га з кадастровим номером :04:044:1102, а в подальшому розділив її на окремі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, на які 19 жовтня 2012 року отримав одинадцять державних актів, а саме:

серії ЯМ № 688751 на земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1115; серії ЯМ № 688752 на земельну ділянку площею 0,1389 га з кадастровим номером :04:044:1116; серії ЯМ № 688753 на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1117;

серії ЯМ № 688754 на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1118; серії ЯМ № 688755 на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1119; серії ЯМ № 688756 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1120;

серії ЯМ № 688757 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1121; серії ЯМ № 688758 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1122; серії ЯМ № 688759 на земельну ділянку площею 0,0911 га з кадастровим номером :04:044:1123;

серії ЯМ № 688760 на земельну ділянку площею 1,0865 га з кадастровим номером :04:044:1124; серії ЯМ № 658800 на земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1114.

Установлено, що ОСОБА_6 належні йому одинадцять земельних ділянок відчужив згідно оспорюваних нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, а саме:

- ОСОБА_1 шість земельних ділянок: 1) земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1118 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6232; 2) земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1120 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6240; 3) земельну ділянку площею 1,0865 га з кадастровим номером :04:044:1124 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6220; 4) земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1119 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6236; 5) земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1117 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6228; 6) земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1121 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6244 (т.1, а. с. 9-13, 64);

- ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0911 га з кадастровим номером :04:044:1123 згідно договору від 28 грудня 2012 року за реєстровим

№ 6364 (т. 1, а. с.14);

- ОСОБА_3 дві земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1115 згідно договору від 25 грудня

2012 року за реєстровим № 6257; земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1114 згідно договору від 25 грудня 2012 року

за реєстровим № 6253 (т .1, а. с.15-16);

- ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1389 га з кадастровим номером :04:044:1116 згідно договору від 03 серпня 2015 року за реєстровим

№ 1019 (т. 1, а. с. 62);

- ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1122 згідно договору від 11 квітня 2014 року за реєстровим

№ 2107 (т. 1, а. с. 63).

Вказані земельні ділянки, а саме: площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1118, площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1120, площею 1,0865 га з кадастровим номером :04:044:1124, площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1119, площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1117, площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1121, власником яких є ОСОБА_1 ; земельна ділянка площею 0,0911 га з кадастровим номером :04:044:1123, власником якої є ОСОБА_2 ; земельна ділянка площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1115, земельна ділянка площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1114, власником яких є ОСОБА_3 ; земельна ділянка площею 0,1389 га з кадастровим номером :04:044:1116, власником якої є ОСОБА_4 ; земельна ділянка площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1122, власником якої є ОСОБА_5 , - 22 жовтня 2012 року зареєстровані у Державному земельному кадастрі, що підтверджується відповідними витягами з ДЗК (т. 1, а. с. 17-46, т. 3, а. с. 181-183).

Права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на спірні земельні ділянки зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1118 - індексний номер 23079292 від 23 липня 2015 року; на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1120 - індексний номер 23080118

від 23 липня 2015 року; на земельну ділянку площею 1,0865 га з кадастровим номером :04:044:1124 - індексний номер 23089173 від 23 липня

2015 року; на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1119 - індексний номер 23078390 від 23 липня 2015 року; на земельну ділянку площею 0,0791 га з кадастровим номером :04:044:1117 - індексний номер 23091465 від 23 липня 2015 року.

За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0911 га з кадастровим номером :04:044:1123 - індексний номер 939127 від 18 березня 2013 року.

За ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1115 - індексний номер 23105200 від 23 липня 2015 року, на земельну ділянку площею 0,1066 га з кадастровим номером :04:044:1114 -індексний номер 23106218

від 23 липня 2015 року.

Вказані обставини підтверджуються відповідними інформаційними довідками

від 17 травня 2017 року (т. 1, а. с. 47-61). Вказані вісім рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень оспорюються у рамках даної справи.

За ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1389 га з кадастровим номером :04:044:1116 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23360133 від 03 серпня 2015 року (т. 1, а. с. 62).

За ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1122 згідно з рішенням про

державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 12366683 від 11 квітня 2014 року (т. 1, а. с. 63).

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0775 га з кадастровим номером :04:044:1121 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23092270 від 23 липня 2015 року (т. 1, а. с. 64).

При розгляді цієї справи суди послалися на справу № 352/995/17 з подібними правовідносинами.

При розгляді справи № 352/995/17 (постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, залишена без змін постановою Верховного Суду

від 21 квітня 2021 року (провадження у Верховному Суді № 61-818 св 21)) суди встановили, що рішенням Тисменицького районного суду від 27 грудня 2016 року

у подібних правовідносинах, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року та постановою Верховного Суду

від 05 вересня 2018 року і набрало законної сили, задоволено позов

ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до Тисменицької РДА Івано-Франківської області, ОСОБА_15 , треті особи, на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Тисменицькому районі, ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про скасування розпоряджень Тисменицької РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Визнано недійсними розпорядження Тисменицької РДА Івано-Франківської області від 05 травня 2011 року № 226 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_15 »; від 07 липня 2011 року № 389 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 226»; від 07 липня

2011 року № 397 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_15 ». Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, видані Тисменицькою РДА Івано-Франківської області ОСОБА_15 , а саме: Державний акт серії ЯП № 409534 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1100 площею 1,9794 га від 22 серпня 2011 року; Державний акт серії ЯМ № 658790 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1104 площею 1,1658 га від 19 жовтня 2012 року; Державний акт серії ЯМ № 658791 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1105 площею 0,0816 га від 19 жовтня 2012 року; Державний акт серії ЯМ № 658792 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1106 площею 0,1720 га від 19 жовтня 2012 року; Державний акт серії ЯМ № 658793 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1107 площею 0,2000 га від 19 жовтня 2012 року; Державний акт серії ЯМ № 658794 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1108 площею 0,3600 га від 19 жовтня 2012 року

(т. 4, а. с. 12-20, 41-50).

Підстави та мотиви передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу

в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів

з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

В ухвалі від 21 червня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вважав, що існує нагальна потреба переглянути (відступити від) правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 21 квітня 2021 року

у справі № 352/995/17 (провадження № 61-818св21).

У зазначеній постанові колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виснувала, що «вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оспорюваними договорами купівлі-продажу ОСОБА_15 відчужив ОСОБА_1 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_18 земельні ділянки, набуті ним на підставі державних актів, визнаних недійсними в судовому порядку, що свідчить про невідповідність таких угод правилами статті 203 ЦК України і є правовою підставою для визнання угод недійсними в порядку статті 215 ЦК України.

Посилання касаційної скарги на обрання позивачем неефективного способу захисту порушених прав, оскільки права особи, що вважає себе власником майна, підлягають захисту на підставі статті 388 ЦК України, є безпідставними, оскільки, як встановлено судами, ТОВ «Карпатська нафтова компанія» є лише власником нерухомого майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_5 що розташоване на земельній ділянці, переданій у власність ОСОБА_15 . Оскільки спір у справі стосується земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачу майно, апеляційний суд дійшов обґрунтовано висновку про те, що права особи, яка по суті не має статусу неволодіючого власника, не підлягають захисту шляхом пред`явлення позову до власника земельних ділянок з використанням правового механізму, установленого статтею 388 ЦК України.

Позивач на час розгляду справи у суді не має права власності чи іншого речового права на предмет правочину, тому не може використовувати правовий механізм витребування цього майна з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України».

Доцільність перегляду (відступлення) висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові, на переконання колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зумовлена тим, що існує відмінний підхід до тлумачення правил застосування статті 16 та статті 215 ЦК України у контексті визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки за позовом не сторони договору (власника нерухомого майна, що знаходиться на такій земельній ділянці).

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що є підстави для відступу від висновків колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із зазначенням, що «для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання правомірних приватно-правових конструкцій (зокрема, конструкції оспорюваного правочину). Правопорядок не може допускати ситуації, коли правомірна конструкція (зокрема, конструкції оспорюваного правочину) застосовується не для тієї мети, для якої вона призначена, та за відсутності умов, за яких вона може бути застосована (зокрема, за відсутності порушеного приватного права чи інтересу, чи коли при застосуванні конструкції оспорюваного правочину не здійснюється присікання порушеного приватного права чи/та інтересу або ж їх відновлення)».

Позиція учасників справи щодо передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

ТОВ «Карпатська нафтова компанія» 24 липня 2023 року подало до Верховного Суду письмові пояснення, в яких просить повернути справу на розгляд відповідній колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Товариство зазначає, що практика Верховного Суду щодо захисту прав землекористувачів є конкретною і сталою, протилежних випадків застосування норм права колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не навела.

Позиція Верховного Суду

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, проаналізувавши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Об`єднана палата зауважує, що розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

У ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов) (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Верховний Суд наголошує, що застосування позову про оспорення правочину (ресцисорного позову) потребує не лише встановлення підстав для оспорення, але й порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду.

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).

Для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання правомірних приватно-правових конструкцій (зокрема, конструкції оспорюваного правочину). Правопорядок не може допускати ситуації коли правомірна конструкція (зокрема, конструкції оспорюваного правочину) застосовується не для тієї мети для якої вона призначена та за відсутності умов за яких вона може бути застосована (зокрема, за відсутності порушеного приватного права чи інтересу, чи коли при застосуванні конструкції оспорюваного правочину не здійснюється присікання порушеного приватного права чи/та інтересу або ж їх відновлення).

Установлено, що при зверненні до суду з позовом ТОВ «Карпатська нафтова компанія» посилалося на те, що у 2007 році воно набуло право власності на групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2007 року, укладеного між ним і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія». Проте при розгляді справи № 352/1243/15-ц товариству стало відомо про те, що 05 травня 2011 року Тисменицька РДА Івано-Франківської області прийняла розпорядження № 228 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 », за яким останньому надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9995 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту село Драгомирчани, в урочищі «Забереж». ОСОБА_6 зазначену земельну ділянку площею 1,9995 га, яка була ним розділена на одинадцять окремих земельних ділянок, у подальшому відчужив, продавши їх відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а тому позивач вважав, що ці договори купівлі-продажу укладені з порушенням вимог чинного законодавства. Позивач стверджував, що вказана земельна ділянка площею 1,9995 га мала бути передана саме товариству, оскільки на ній розташоване нерухоме майно, придбане за договором купівлі-продажу від 23 березня 2007 року.

При визнанні недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок суди вказали, що предметом оспорюваних договорів є земельні ділянки, право власності на які належали ОСОБА_6 за державними актами, які визнані недійсними у судовому порядку, тому оспорювані договори належить визнати недійсними. Також суди зазначили, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія» під час придбання військового майна - нежитлових будівель військового містечка мало право на оформлення земельної ділянки у розмірі, необхідному для обслуговування придбаних будівель, проте Тисменицька РДА, передаючи земельну ділянку у власність ОСОБА_6 , не переконалася в тому, що ця земельна ділянка є вільною.

Верховний Суд зазначає, що поза увагою судів залишилось те, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання правомірних приватно-правових конструкцій (зокрема, конструкції оспорюваного правочину). Правопорядок не може допускати ситуації коли правомірна конструкція (зокрема, конструкції оспорюваного правочину) застосовується не для тієї мети для якої вона призначена та за відсутності умов за яких вона може бути застосована (зокрема, за відсутності порушеного приватного права чи інтересу, чи коли при застосуванні конструкції оспорюваного правочину не здійснюється присікання порушеного приватного права чи/та інтересу або ж їх відновлення).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд виснує, що суди не врахували, що оспорюваними договорами купівлі-продажу земельних ділянок не були порушені, невизнані чи оспорені права та інтереси ТОВ «Карпатська нафтова компанія».

За таких обставин суди зробили помилковий висновок про задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок вчинених між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , та як похідних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації права власності земельних ділянок за ОСОБА_1 . Тому в цій частині судові рішення належить скасувати та в позові в цій частині відмовити.

З урахуванням встановлених різних фактичних обставин та доказування позовних вимог Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вирішує питання відступу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині

або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскарженій частині позовних вимог й ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Карпатська нафтова компанія».

Висновки про правильне застосування норм права

У постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).

На підставі викладеного, частини другої статті 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловлює такі висновки про застосування норм права.

Застосування позову про оспорення правочину (ресцисорного позову) потребує не лише встановлення підстав для оспорення, але й порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду.

Для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання правомірних приватно-правових конструкцій (зокрема, конструкції оспорюваного правочину). Правопорядок не може допускати ситуації коли правомірна конструкція (зокрема, конструкції оспорюваного правочину) застосовується не для тієї мети для якої вона призначена та за відсутності умов за яких вона може бути застосована (зокрема, за відсутності порушеного приватного права чи інтересу, чи коли при застосуванні конструкції оспорюваного правочину не здійснюється присікання порушеного приватного права чи/та інтересу або ж їх відновлення).

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Шургот О. В., й ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Карпатська нафтова компанія».

А тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 51 200 грн підлягає стягненню з ТОВ «Карпатська нафтова компанія» на його користь.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шургот Оксани Василівни задовольнити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 28 грудня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 25 серпня 2022 року в частині задоволених позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі продажу вчинених між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ,скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації права власності земельних ділянок за ОСОБА_1 , стягнення судових витрат ОСОБА_1 , ОСОБА_6 скасувати та в цій ухвалити нове рішення про відмову в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 51 200 (п`ятдесят одна тисяча двісті) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Є. В. Синельников

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська