Провадження № 2-о/643/415/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

присяжних: Шеховцова С.Ю.,

Паніщевої І.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

представника заявника (лікаря-психіатра): ОСОБА_1 ,

прокурора: Маркевич Ю.В.,

адвоката: Маюрнікової В.Н.,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду матеріали справи

за заявою Комунального некомерційного підприємства Харківської

обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3»

заінтересована особа ОСОБА_2

про застосування примусової госпіталізації,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - заявник) звернулось до Московського районного суду м. Харкова із заявою про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує на те, що 12.09.2024 року ОСОБА_2 був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром КНП ХОР «ОКПЛ №3» ОСОБА_3 , яка після особистого огляду ОСОБА_2 зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для його госпіталізації були відомості про його психічний стан (грубий, агресивний, психомоторно збуджений, висловлює численні маячні ідеї, легко афектується, кидається на оточуючих, кричить). На підставі цих відомостей ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що він страждає на тяжкий психічний розлад у формі F20.00 шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, внаслідок якого становить безпосередню небезпеку для себе і оточуючих, продуктивному контакту не доступний. Потребує застосування ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» у зв`язку із загрозою для себе та оточуючих.

Ухвалою від 12.09.2024 року Московський районний суд м. Харкова прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 643/10338/24, судове засідання призначив на 13.09.2024 року.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву та просив суд задовольнити її. Зазначив, що ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих. Амбулаторне лікування є неможливим, оскільки ОСОБА_2 відмовляється від лікування.

Прокурор у судовому засіданні також підтримав подану заяву та просив суд задовольнити її.

Захисник Маюрнікова В.Н. у судовому засіданні підтримала заяву та просила суд задовольнити її.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що проти задоволення заяви заперечує, оскільки це є порушенням його прав і безпідставним обмеженням його свободи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт у примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою нагляду та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України, Законі України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Законі України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до них.

Як зазначено у ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до частини першої статті 339 Цивільного процесуального кодексу України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно з частинами першою, другою статті 340 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

Відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Судом встановлено, що відповідно до супровідного листка № 1640/104 ОСОБА_2 доставлений до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» 12.09.2024 о 07 год. 03 хв.

У Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» ОСОБА_2 був оглянутий лікарем приймального відділення.

Згідно запису лікаря приймального відділення, ОСОБА_2 хворіє на психічне захворювання багато років, неодноразово лікувався в психіатричному стаціонарі, останній раз госпіталізований у 4п/в з 10.01.2022 по 25.02.2022 році. Дана госпіталізація у зв`язку з погіршенням стану: порушився нічний сон, з`явилася агресія, став збудженим, кричав, вигнав мати на вулицю. Доставлений БШД у супроводі матері, госпіталізований примусово за ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» у зв`язку зі станом небезпечним для себе та оточуючих.

З даного запису також вбачається психічний стан хворого, відповідно якого ОСОБА_2 має соматичний стан: підвищеного харчування. На спині та животі великі шрами (2 суїциди, різав себе ножом). Без тяжкої соматичної патології. Інструкції не виконує. Без грубої вогнищевої симптоматики. Продуктивному контакту не доступний. Психомоторно збуджений, багатомовний не по суті, монологічний, агресивний, поривається йти кудись. На запитання відповідає не по суті, нецензурно лається, голосно кричить. Злобний, негативістичний. Погрожує проклянути лікаря, якщо його госпіталізують. Ображає, обзиває лікарів та медичний персонал. Поведінка корекції не доступна. Не дав добровільну згоду на госпіталізацію.

Згідно з Актом психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 10/11588 від 12.09.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом відмовляється надати усвідомлену добровільну згоду на госпіталізацію і лікування в психіатричному стаціонарі та потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар. Психічний стан ОСОБА_2 : продуктивному контакту не доступний. Психомоторно збуджений, багатомовний не по суті, монологічний. Легко афектується. Агресивний, поривається йти кудись, кидається на оточуючих. На запитання відповідає не по суті, нецензурно лається, голосно кричить. Злобний, негативістичний. Погрожує проклянути лікаря, якщо його госпіталізують. Ображає, обзиває лікарів та медичний персонал. Погрожує фізичною розправою оточуючим. Амбівалентний, Амбітендентний. Поведінка корекції не доступна. Не надав добровільну згоду на госпіталізацію. Потребує застосування ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» у зв`язку із загрозою для себе та оточуючих.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів кваліфікацію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у ОСОБА_2 тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

За наявності, зокрема, обґрунтованого висновку лікарської комісії від 12.09.2024 року про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар, суд дійшов висновку про наявність станом на день звернення із заявою правових підстав для госпіталізації в примусовому порядку ОСОБА_2 до психіатричного закладу без його згоди, оскільки останній страждає на психічні розлади, внаслідок чого він вчиняє дії, що становлять явну небезпеку для нього особисто та оточуючих.

Разом з тим, суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» з відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього та оточуючих, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами.

Відтак, з урахуванням наявності обґрунтованих висновків лікарської комісії про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку та інших даних, які досліджені судом, заява Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 76-80, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 341-342, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

2. Застосувати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46, ) у примусовому порядку на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

3. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення.

4.Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Заявник: Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 46, код 02003675).

6. Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 16.09.2024 року.

Головуючий суддя Н.В. Новіченко

Присяжні С.Ю. Шеховцов

І.Є. Паніщева