Справа № 192/1032/24
Провадження № 2/192/470/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про тлумачення заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 28 травня 2020 року секретарем Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який був складений на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в заповіті була допущена помилка у написанні прізвища спадкоємця та замість « ОСОБА_4 » записано « ОСОБА_4 », а також невірно зазначено її рік народження «2014», замість вірного «2005».

Позивач зазначає, що є правнучкою ОСОБА_3 , а відповідач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті заповідача, оскільки інші спадкоємці померли. У зв`язку з тим, що у заповіті допущені помилки, просить суд здійснити тлумачення заповіту на користь позивача.

У судове засідання позивач, її представник не з`явилися. Згідно поданої заяви просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Згідно заяви від 28 липня 2024 року визнала позов, а ухвалою суду від 15 серпня 2024 року було відмовлено у прийнятті заяви про визнання позову.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши в сукупності докази, що маються у справі приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28 травня 2020 року секретарем Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Мудрак Н. В. було посвідчено заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.17).

26 квітня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нестеровою Т. В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом у зв`язку з тим, що заповіт не зареєстрований у відповідному спадковому реєстрі, а також у зв`язку з тим, що має місце невідповідність особистих даних спадкоємця, оскільки в тексті заповіту вказано прізвище « ОСОБА_4 » та дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що не збігається з анкетними даними позивача, а рішення суду про тлумачення заповіту відсутнє (а.с.18-21).

Суд зазначає, що свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке будучи належним чином вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

У ст. 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні правочину, які втілюються в трьох рівнях. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими цією статтею.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13), яка уклала шлюб та змінила своє прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_3 .

Докази про те, чи прийняла відповідач спадщину після смерті матері суду не надані, а клопотання про витребування копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 сторони не подавали. З огляду на те, що відповідач подавала заяву про визнання позову, то спір між сторонами про тлумачення заповіту ймовірно відсутній, проте сторони не скористалися своїм правом тлумачення заповіту, яке передбачене ст. 1256 ЦК України.

Згідно листа Комунарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі від 15 січня 2024 року № 252/32.10-01-27 (а.с.46), померла ОСОБА_3 є також матір`ю ОСОБА_7 , яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_8 . Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У свою чергу ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_10 , яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_4 та померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .

Також з вказаного листа Комунарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі від 15 січня 2024 року № 252/32.10-01-27 (а.с.46) судом з`ясовано, що померла ОСОБА_11 є матір`ю позивача.

Таким чином судом встановлено, що позивач є правнучкою померлої ОСОБА_3 , а відповідач є донькою померлої ОСОБА_3 .

Разом з тим суду не доведено існування спору між позивачем та відповідачем в частині тлумачення заповіту, оскільки відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

Тлумачення заповіту судом є спеціальним способом захисту прав спадкоємців. Застосування такого способу захисту має особливості, об`єктивно зумовлені специфікою спадкових правовідносин, правовою природою заповіту як одностороннього правочину та його відкладальним ефектом у часі. Тлумачення заповіту це інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт, тому суд застосовує відповідний спосіб захисту лише за відсутності підстав для недійсності цього правочину. Недійсний заповіт не підлягає тлумаченню, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК).

Мета тлумачення заповіту визначити дійсну волю заповідача в разі, коли зміст цього правочину є нечітким або допускає подвійне розуміння. Неадекватність відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини пов`язана з неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача.

Складність з`ясування змісту заповіту пов`язана з тим, що самого спадкодавця, здатного надати пояснення стосовно своїх дійсних намірів, немає серед живих. Тлумачення має на меті не створення, а роз`яснення вже наявних розпоряджень заповідача. Здійснюючи тлумачення заповіту, важливо з`ясувати не те, що хотів сказати заповідач, а те, що він сказав. Тож суд змушений балансувати між збереженням дійсної волі заповідача та фактично її спотворенням.

Суд зазначає, що неточності та помилки у тексті заповіту, посвідченого 28 травня 2020 року секретарем Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 щодо написання прізвища та дати народження особи, на користь якої складено заповіт не можуть бути усунути шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень ст. ст. 213, 1256 ЦК України, що підтверджується також і постановою ВС від 05 грудня 2018 року у справі № 335/9398/16-ц.

Крім того, згідно постанови ВС від 30 вересня 2022 року у справі № 165/3014/20, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту.

Оскільки судом встановлено, що заповідач ОСОБА_3 чітко виклала свою волю в заповіті в частині зазначення прізвища та дати народження особи, на користь якої вона склала такий заповіт, а саме заповіла земельну діяльну (пай) площею 5,3234 га, розташований на території Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд вважає, що в даному випадку підстави для задоволення позову про тлумачення заповіту відсутні у зв`язку з тим, що позивач просить суд фактично змінити волю заповідача у визначені спадкоємця.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про тлумачення заповіту.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 12 вересня 2024 року.

Суддя Н. О. Щербина