Провадження № 22-ц/812/1346/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2024 року м. Миколаїв

справа № 487/780/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 29 липня 2024 року у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю

«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС»

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду.

Заявниця зазначала, що 13 травня 2024 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» 54 433,99 грн кредитної заборгованості, 2 684 грн судового збору та 1 400 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу. Виконавчий лист за вказаним судовим рішенням перебуває на примусовому виконанні. Проте, існують обставини, які перешкоджають їй виконати рішення суду. Зокрема разом з нею проживає її син з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 2019 року народження. Дружина сина не працює. Син хворіє, має довготривалу психічну травму, яка потребує дороговартісного лікування. Також на її утриманні перебуває матір 77 років, яка також хворіє. Її зарплата складає 14 000 - 15 000 гривень та з неї на погашення заборгованості відраховується 20 %. Отже її матеріальне становище є надто скрутним. Посилаючись на ці обставини, та на те, що кредитний договір був укладений на суму 23 291, 93 грн та вона його погашала до виникнення вказаних вище обставин, ОСОБА_1 просила відстрочити виконання судового рішення до закінчення воєнного стану.

Представник ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та приватний виконавець Химич О.М. участі у судових засіданнях не приймали, відзиву на заяву не подали.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована недоведеністю зазначених у заяві обставин, оскільки заявницею не надано жодного доказу на їх підтвердження, а саме відомостей про розмір її доходів, проживання разом з нею сина, невістки, онука та матері, квитанцій про витрати на лікування сина та матері.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Заявниця посилалася на ті ж обставини, якими обґрунтовувала свою заяву, та просила розстрочити виконання судового рішення на один рік.

Узагальнені доводи інших учасників

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

2.Мотивувальна частина

Про розгляд справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду від 13.05.2024 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» стягнуто 54 433,99 грн кредитної заборгованості, 2 684 грн судового збору та 1 400 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу.

13.06.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» подало заяву про видачу виконавчого документу.

19.06.2024 виконавчий лист направлений стягувачу.

11.07.2024 приватний виконавець Химич О.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №75505260 за виконавчим листом, та постанову про арешт коштів боржника.

Позиція апеляційного суду

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про відстрочення виконання судового рішення, ОСОБА_1 надала суду постанову про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника; Довідку № 943 військово-лікарської комісії відносно солдата ОСОБА_4 у якій вказані наявні у нього захворювання , пов`язані та не пов`язані з проходженням військової служби; виписку по картці/рахунку про розмір заробітної плати заявниці, яка на неї нараховується; виписку з історії хвороби, виписку з медичної картки стаціонарного хворого та виписний епікриз ОСОБА_4 ,

Згідно з статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Порядок виконання судового рішення визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з частинами першою-третьою статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статті 435 ЦПК України та статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

З огляду на вищезазначене, посилання заявниці та зазначені нею доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

До заяви про відстрочення виконання судового рішення заявниця ОСОБА_1 , на підтвердження свого скрутного матеріального становища, надала тільки відомості про розмір її заробітної плати. При цьому будь-якої інформації про можливі інші доходи, про наявність майна за рахунок якого може бути погашено кредитну заборгованість тощо, ОСОБА_1 не надала.

Також, посилаючись на те, що разом з нею проживають син з родиною та похилого віку мати, ОСОБА_1 не надала інформації про їхні доходи.

Крім цього, колегія суддів вважає, що проживання разом з заявницею близьких родичів, які є повнолітніми та дієздатним особами, відбувається зі згоди самої ОСОБА_1 , тому також не може бути підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд першої інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази й надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, та, як наслідок ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишається без змін, то витрати заявниці, понесені при поданні апеляційної скарги, залишаються за її рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

Ж.М.Яворська

---------------------------------

Повну постанову складено 16 вересня 2024 року