Cправа №549/296/24
Провадження№2/549/143/24

РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої - судді Глущенко Н.М.

за участю: секретаря судового засідання Зуб Р.В.

представника відповідача адвоката Ступніка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

До Чорнухинського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.

В позовній заяві позивач вказувала на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.05.2015 року по 12.10.2016 рік. В шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2016 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 500 грн. щомісячно, до повноліття дитини.

На даний момент у неї змінилося матеріальне становище. Син подорослішав та потребує значно більших витрат, оскільки змінився рівень життя, підвищилися споживчі ціни, дитина потребує значно більших витрат на харчування, одяг, розвиток додаткових здібностей, витрат на навчання. Крім того, дитина хворіє та потребує постійного лікування.

Сума, яку перераховує відповідач для дитини недостатня, тому син ОСОБА_3 потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини в розмірі не менше як 1/4 частина з усіх видів заробітку. В зв`язку з чим просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської від 12.08.2016 року по справі №549/357/16 з: «Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, на: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати.

05.07.2024 року суддею відкрито провадження в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

28.08.2024 року судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

25.07.2024 року представник відповідача адвокат Ступнік С.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що наразі підстав для задоволення позову немає. Протягом всього часу сплати аліментів відповідно до виконавчого листа ОСОБА_2 перераховував кошти для дитини в розмірах, що істотно перевищують присуджену суму. З боржника щомісячно стягується станом на зараз 1598,00 грн відповідно до норм чинного законодавства. Більш того, переплата складає понад 16000 грн. Таким чином, твердження представника позивача від імені самого позивача за текстом позовної заяви, що відповідач сплачує лише 500 гривень та відмовляється надавати більші кошти, є голослівним.

29.07.2024 року представник позивача адвокат Пікулін Р.М. подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що зі слів відповідача, останній звільнився з посади старшого охоронця магазину «АТБ» після того, як до підприємства надійшла повістка з викликом відповідача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Києва. Не бажаючи виконувати обов`язки військовозобов`язаної особи відповідач звільнився з підприємства за згодою сторін, щоб уникнути отримання повісток через підприємство.

Позивач вважає позицію відповідача по справі та його заперечення про збільшення розміру аліментів знущанням над колишньою дружиною, яка самостійно виховує дитину з інвалідністю. В той час, коли відповідач використовує свої доходи для

власного збагачення та задоволення своїх потреб. Так, згідно Інформації Державного

земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (копія

додається) відповідач придбав у 2020 році у власність земельну ділянку з

кадастровим № :03:002:0124 для ведення особистого селянського

господарства. З якої також отримує прибутки. Вважає, що жодна вимога, зазначена в позовній заяві відповідачем не спростована, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

06.08.2024 року від представника відповідача адвоката Ступніка С.В. надійшло заперечення на (відповідь на відзив), в якому вказує, що відповідач, як і інші громадяни України, самостійно вирішує питання власного власного працевлаштування, з огляду також на стан свого здоров`я. Водночас варто зауважати, що відповідач, як батько дитини з інвалідністю, має право на відстрочку від мобілізації та, за будь-яких умов, буде приймати рішення, які стосуються його конституційних обов`язків, самостійно та відповідно до норм

законодавства.

Слід окремо додати, що відповідач, протягом всього часу, сплачуючи платежі на дитину в обсягах, більших від присуджених, жодним чином не порушував ні приписів закону, ні інтересів колишньої дружини та дитини.

Таким чином, заява представника позивача про «знущання» є некоректною та носить ознаки порушення правил адвокатської етики.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Від її представника адвоката Пікуліна Р.М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позові вимоги підтримують, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ступнік С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, доходить до такого висновку.

Судом установлено, що сторони з 29.05.2015 року по 12.10.2016 рік перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.10.2016 року.

Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 225925 року, актовий запис №969.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 04.10.2022 дитина ОСОБА_4 хворіє та є дитиною з інвалідністю ( а.с. 8-10).

12.08.2016 року рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 08 серпня 2016 року до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №549/357/16-ц , виданого 15.08.2016 року Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.05.2024 року відсутня.

31.03.2017 року рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №549/39/17 , виданого 15.05.2017 року Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.05.2024 року відсутня.

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство є об`єктом охорони держави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтями 183,184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягнутих аліментів для забезпечення потреб дитини.

У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Суд, оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.08.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2024 року до повноліття дитини.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу та розмір стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли у разі задоволення позову з відповідача, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 969,28 грн.

При цьому суд враховує те, що позов поданий через систему «Електронний суд».

У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Заява представника позивача про надання строку для подання доказів, що підтверджують розмір витрат у зв`язку з розглядом справи, не суперечить ст.ст.141, 246, 259 ЦПК України та підлягає задоволенню.

З огляду на викладене в силу п.5 ч.6 ст.265, ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд вважає за необхідне призначити судове засідання роз`яснивши позивачу, що відповідні докази про розмір вказаних витрат вона повинна подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,223,274,280 ЦПК України, ст.ст.141,180-182, 184, 191, 192 СК України,ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, що стягується на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області у цивільній справі №549/357/16 від 12 серпня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 500 гривень щомісячно на частину з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) на утримання дитини, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави 969,28 гривень судового збору.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 08 год 15 хв 11 вересня 2024 року у приміщенні Чорнухинського районного суду Полтавської області, роз`яснивши представнику позивача, що відповідні докази про розмір вказаних витрат повинно бути подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2024 року.

Суддя Н.М.Глущенко