Провадження № 2/175/2048/24
У Х В А Л А

16 вересня 2024 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З позовної заяви вбачається, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: м. Тетуан Марокко.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору. (ч. 1 ст. 3 Закон України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ч.1 ст. 75 ЗУ «Про міжнародне приватне право», підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону, суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

Обґрунтовуючи свої доводи щодо підсудності справи саме Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області сторона позивача також посилалася на те, що позивач разом з дитиною фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як убачається з матеріалів позовної заяви, відповідно до паспортних даних та Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.06.2023 року № 1238- позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що для цілей визначення територіальної підсудності даної справи до уваги слід брати відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) особи-відповідача/позивача, як того вимагає частина перша статей 27, 28 ЦПК України.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де визначено, що:

місце перебування житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги;

Частина 1 стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»: факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від від 05.06.2023 року № 1238-, не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) особи-позивача.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VІІ (надалі - Закон №1706-VІІ), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1706-VІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509 (далі - Постанова №509).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 509, у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване місце проживання та адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача у розумінні загального правила підсудності, визначеного нормою ст.ст. 27, 28 ЦПК України.

Вказана довідка, згідно з пунктом 1 Постанови № 509, є лише документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, докази реєстрації місця проживання/перебування позивача на території Дніпровського району Дніпропетровської області відсутні, тобто позивачем не обґрунтовано підсудність справи саме Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, ураховуючи, що предмет спору становлять вимоги позивача про стягнення аліментів, що не є вимогами розгляду спору у порядку виключної підсудності, за наявності відомостей про зареєстроване місце проживання позивача - розгляд даної справи підлягає визначенню за загальними правилами підсудності, встановленими ч. 1 ст. ст. 27, 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача.

У зв`язку з наведеним вище, вищевказаний позов не підсудний Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області, оскільки є підсудним Артемівському міськрайонному суду Донецької області, як суду за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Згідно Розпорядження Верховного Суду № 61 від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області.

Суд вважає, що встановлені обставини перешкоджають подальшому провадженню у справі, а продовження розгляду вказаної цивільної справи в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області призведе до порушення ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, рішення, ухвалене у справі, яка розглянута з порушенням правил підсудності, підлягає безумовному скасуванню за змістом ст. 374 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тому, враховуючи наведені обставини, суддя вважає, що дана позовна заява не підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області, а підсудна Дружківському міському суду Донецької області, а тому вважає за необхідне відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати справу на розгляд до Дружківського міського суду Донецької області за місцем реєстрації відповідача.

Спори між судами про підсудність, згідно ст. 32 ЦПК України, не допускаються.

Керуючись ст. ст. 28, 31, 32 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати на розгляд до Дружківського міського суду Донецької області, - для розгляду за підсудністю.

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.