КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року місто Київ

справа №369/7230/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., повний текст рішення складено 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачаТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», в якому просила:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис№205283 від 22 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» заборгованості в розмірі 6747,51 грн.

В мотивування вимог посилалася на те, що в грудні 2021 року через додаток ДІЯ їй стало відомо, що 30 грудня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрито виконавче провадження №68023230.

Вказувала, що підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис №205283 від 22 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» заборгованості в розмірі 6747,51 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а чинне законодавство не передбачає вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, що вчиненні в простій письмовій формі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №205283 від 22 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» заборгованість в розмірі 6747,51 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1488,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В мотивування вимог апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, не дослідив той факт, що за виконавчим написом від 22 червня 2021 року №205283 вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. стягується заборгованість з ОСОБА_1 у розмірі 6747,51 грн. на користь ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ».

Вказував, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 30 грудня 2021 року у виконавчому провадження НОМЕР_2, боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ» з . Тобто апелянт ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» () ніякого відношення до виконавчого напису від 22 червня 2021 року №205283 немає, жодних договорів з ОСОБА_1 та договорів про відступнення прав вимог не укладав.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі на електронну пошту. Від представника позивача надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу у її відсутність та у відсутність позивача. Відповідач ТОВ«Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС»надіслав заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність його представника, вимоги скарги підтримав.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №205283.

У виконавчому написі приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Чоколівський, 19, , якому ТОВ «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №02-06/21 від 02 червня 2021 року, якому ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №28-01/21 від 28 січня 2021 року, якому ПАТ «Родовід Банк» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23 від 04 липня 2019 року за кредитним договором №РР.КК.002/10698/06-2007 від 03 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 у розмірі 6747,51 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 30 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо виконання виконавчого напису №205283 від 22 червня 2021 року.

У вказаній постанові боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ», , місцезнаходження: місто Київ, бульвар Чоколівський, 19.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням норм Закону, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а чинне законодавство не передбачає вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, що вчиненні в простій письмовій формі.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Задовольняючи позовні вимоги заявлені до ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрутнтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов'язок визначати коло відповідачів у справі,предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

У постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18, від 15 квітня 2020 року у справі №474/106/18, від 12 листопада 2020 року у справі №200/3452/17 зазначено, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим №205283 від 22 червня 2021 року, пред`явила вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», , місцезнаходження: місто Київ, вул. Либідська, 1-А, офіс 204.

Разом з тим, ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» звертаючись з апеляційною скаргою посилалося на те, що воно є неналежним відповідачем по справі, оскільки належним відповідачем має бути: ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ», , місцезнаходження: місто Київ, бульвар Чоколівський, 19, що вбачається з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса та постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 30 грудня 2021 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 щодо виконання виконавчого напису №205283 від 22 червня 2021 року.

Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до суду кредитором за кредитним договором №РР.КК.002/10698/06-2007 від 03 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Чоколівський, 19, , якому ТОВ «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №02-06/21 від 02 червня 2021 року, якому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №28-01/21 від 28 січня 2021 року, якому ПАТ «Родовід Банк» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №23 від 04 липня 2019 року.

А відтак належним відповідачем у даній справі мало б бути ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ».

Позивач у ході розгляду справи у суді першої інстанції не зверталася до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ТОВ «ФОРВАД ФІНАНСІВ» або про залучення до участі його у справі як співвідповідача.

Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права.

При цьому, суд першої інстанції позбавлений права самостійно замінити неналежного відповідача на належного або залучити його в якості співвідповідача.

А тому, пред`явлення позову до неналежноговідповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.

Оскільки, суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідача, рішення суду підлягає скасуванню, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Отже, зазначене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказане не призведе до порушення прав позивача, оскільки вона може звернутися з даним позовом до належного відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь ТОВ«Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1190,90 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС» - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаннювідмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ФОРВАРД ФІНАНС», місцезнаходження: місто Київ, вул. Либідська, 1-А, офіс 204, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1190 грн. 90 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий:

Судді: