РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 564/3309/23

Провадження № 22-ц/4815/840/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В..

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Штундер Лілії Вікторівни, на заочне рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 січня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, ухвалене у складі судді Грипіч Л. А. в м. Костопіль, повний текст рішення складено 08.01.2024,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»(далі ПрАТ «Страхова група «ТАС») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування.

Обґрунтовуючи вимоги, вказувало, що 20.12.2019 о 03:30 год. в м. Костопіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_2 загинула. Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 15.02.2022 у справі №564/271/20 відповідач визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України. Вироком встановлено, що дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 скоїв у стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС». Крім того, ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» відповідно до ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування пов`язаногго із смертю потерпілої у розмірі 150 228 грн. та 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі за одного загиблого у ДТП в сумі 25038 грн. моральної шкоди. Позивач просить у порядку регресу стягнути з відповідача виплачені суми страхового відшкодування, оскільки відповідач вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння.

Заочним рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 січня 2024 року позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача у порядку регресу 175266 гривень сплаченого страхового відшкодування та 2684 гривні витрат по сплаті судового збору.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник відповідача - адвокат Штундер Л. В., подала апеляційну скаргу. Зазначає: суд першої інстанції, задовольняючи позов з тих підстав, що винний у ДТП водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт посилається на те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Згідно зі ст. ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. На думку відповідача, у страховика строк вимоги до ОСОБА_1 почав спливати з моменту заподіяння шкоди, тобто з 20.12.2019 року, а позовна заява подана до суду 26.09.2023 року з пропущенням строку позовної давності. Окрім цього, зазначає, що вироком Костопільського районного суду від 15.02.2022 року у справі № 564/271/20 цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого 600000 гривень моральної шкоди задоволено, а тому у страховика не було підстав для складання страхового акту, оскільки потерпіла сторона скористалась своїм правом деліктної вимоги.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ПрАТ «Страхова група «ТАС» вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: ОСОБА_1 20 грудня 2019 року, керуючи автомобілем марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , о 03:30 м.Костопіль Рівненської області по вул.Проектова в напрямку вул.Пилипа Орлика порушив пункту 12.1. Правил дорожнього руху, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого втратив керування над транспортним засобом та допустив його занос з подальшим наїздом на бордюрний камінь та перекиданням автомобіля на праву сторону. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_2 від отриманих травм загинула на місці пригоди.

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2022 року у справі №564/271/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки. Цивільний позов ОСОБА_3 , яка діяла як законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого на користь представника потерпілого 600000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_3 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , страхове відшкодування (регламентну виплату) в розмірі 36 мінімальних заробітних плат, що складає 150228 грн.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_1 було допущено порушення п. 2.9. ПДР України, дорожньо-транспортну пригоду він вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda6», держ. номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу №АО6082331.

25 серпня 2022 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» платіжною інструкцією №285142 перерахувало представнику потерпілого ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 150228 грн. відповідно до страхового акту №06506/24/722 від 24 серпня 2022 року.

30 серпня 2022 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» платіжною інструкцією №285715 представнику потерпілого ОСОБА_3 перерахувало страхове відшкодування в сумі 25038 грн моральної шкоди у відповідності до договору №АО6082331 від 22.08.2019 та акту №06506/24/722 від 26 серпня 2022 року.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV).

Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. а) пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону № 1961-ІV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв ДТП у стані алкогольного сп`яніння, страхове відшкодування потерпілому страховиком виплачено.

Вказані обставини не оспорюються сторонами.

Заперечуючи висновки суду першої інстанції, відповідач вказував на те, що право вимоги у страховика до ОСОБА_1 виникло не на підставі регресу, а на підставі суброгації і початок перебігу строку позовної давності слід рахувати з моменту заподіяння шкоди, тобто з 20.12.2019 року.

Такі аргументи апеляційної скарги не відповідають вимогам закону.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-ІV ).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону№ 1961-ІV).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону № 1961-ІV, зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Зазначені висновки неодноразово викладені Верховним Судом у постановах при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як видно із матеріалів справи цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda6», держ. номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу №АО6082331. Правовідносини між страховиком і страхувальником врегульовано Законом № 1961-ІV.У таких правовідносинах страхове відшкодування виплачується не стороні договору, а третім особам.

Тобто, у даному спорі позивач вірно звернувся до суду про відшкодування виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу і початок перебігу строку позовної давності слід рахувати з часу виплати страховиком шкоди потерпілому.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Штундер Лілії Вікторівни, залишити без задоволення.

Заочне рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.