Справа № 331/2973/24
Провадження № 2/331/1755/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1599183. Так, 19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19102023, за умовами якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.10.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за кредитним договором № 1599183 в розмірі 29 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 800,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Крім того, 12.06.2021 р. між ТОВ «Кредитна установа «Європейська агенція кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /695373. Так, 24.12.2021 р. між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24122021, за умовами якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.12.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за кредитним договором № /695373 в розмірі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 14.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.

25.06.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 за кредитним договором № 1599183, так і зі кредитним договором № /695373. Розрахунки заборгованості за період з 19.10.2023 по 31.03.2024(за договором № 1599183 від 21.02.2021) та за період з 24.12.2021 по 31.03.2024 (за договором № /695373 від 12.06.2021) не охоплюють періоди, до моменту укладання договорів факторингу, а тому з них неможливо встановити, що відповідачем не здійснювалось жодних перерахувань коштів (для погашення тіла кредиту) первісним кредиторам. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово повідомлялось первісному кредитору про те, що він проходить військову службу та з 25.04.2015 року має статус учасника бойових дій, а тому нарахування відсотків за кредитними договорами № 1599183, № /695373 є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідач надсилав стороні позивача пропозицію щодо врегулювання спору, в якій надавав довідку про проходження військової служби, однак йому було відмовлено в перерахунку. Посилаючись на зазначені обставини, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

09.07.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковими та безпідставними, оскільки факт їх надання пдтверджується наявними у матеріалах справи договорами, які є дійсними, при цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Факт отримання кредитних коштів підтверджується правочином, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги, зокрема контррозрахунок заборгованості, відповідачем не надано. Відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до первісних кредиторів з відповідною заявою та надавав відповідні документи. В даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, разом із відповіддю на відзив зазначила про розгляд справи за їх відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків, в частині стягнення тіла кредиту визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 21.02.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1599183 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позичальника на веб-сайті в мережі Інтернет https://credit7.ua/ та підписання договору електронним підписом використанням одноразового ідентифікатора С532.

Відповідно до п.1.1. договору, його укладання здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства (Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства), доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, даний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

За умовами вищевказаного договору (п.п. 1.2., 1.3., 1.4.) Товариство надає Клієнту грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених договором. Відсоткова ставка є фіксованою та складає 1,90% в день (стандартна процента ставка).

Відповідно до п.п. 2.1. п.2 договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

21.02.2021 року додатково ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором ІС532 підписано паспорт споживчого кредиту.

19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений в Реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1599183, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до цього договору.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1599183 від 21.02.2021 р. ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 29 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 800,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

Крім того, 12.06.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /695373.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом підписання договору електронним підписом використанням одноразового ідентифікатора R23085.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 п. 1 кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 11.07.2021 р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної стаки - фіксована.

Згідно з п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/.

Відповідно до п.п.2.1 п. 2 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із п.п. 3.1.1 п. 3 кредитного договору, товариства має право вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим договором і додатками до нього.

Відповідно до п.п. 6.1. п.6 кредитного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 6.7 п.6 кредитного договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

24.12.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24122021, відповідно до умов якого ТОВ ««КУ «Європейська кредитна група» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений в Реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № /695373, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до цього договору.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24122021 від 24.12.2021 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором № /695373 від 12.06.2021 р. ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якшо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а такод іншими актами законодавства. Елеткронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підтавою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Законону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій особі цього договору.

Оскільки договори про надання кредиту підписані ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому вони укладні з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 1599183 від 21.02.2021 р. у розмірі 10 000,00 грн., яка складається з суми за основною сумою боргу, та кредитним договором № /695373 від 12.06.2021 р. у розмірі 3 000,00 грн., яка складається з суми за основною сумою боргу.

Разом з тим, вирішуючи заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитними договорами, суд враховує наступне.

Відповідно до довідки від 27.05.2024 року № 08/841, виданої військовою частиною НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України з 02.04.2009 року по теперішній час.

Згідно із довідкою про видачу посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_3 від 16.11.2015 р., виданою військовою частиною НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, на підставі Витягу з протокольного рішення засідання комісії Адміністрації Держприкордонслужби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 23.04.2015 р. № 3 ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_4 від 29.04.2015 року, про що зроблено запис в журналі видачі посвідчень учасників бойових дій № 69 від 25.05.2015 р.

Згідно з п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 760/15915/16 (провадження № 61-17233 св 18) зроблено висновок, що «згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Таким чином на спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 1599183 від 21.02.2021 р. за процентами в розмірі 19 800,00 грн. та за кредитним договором № /695373 від 12.06.2021 р. за відсотками в розмірі 9 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 66821 від 12.04.2024 р.

На підставі ст.141,142 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 941,72 грн.

Керуючись ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_6 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості в загальному розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких:

- заборгованість за кредитним договором № 1599183 від 21.02.2021 року у розмірі 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- заборгованість за кредитним договором № /695373 від 12.06.2021 року у розмірі 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_6 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір у розмірі 941 гривень 72 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька