Провадження №22-ц/812/1341/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Миколаїв

Справа № 472/1270/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Царюк Л.М.

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 ,

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Орленко Л.О., 31 травня 2024 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 10 червня 2024 року,

у с т а н о в и в:

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа, виданого 22 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження № ВП72642873.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, виконаного головним державним виконавцем Крецу С.В., за період з 22 червня 2018 року по 01 січня 2024 року загальна сума боргу ОСОБА_2 по аліментам складає 63 285 грн. 29 коп. Посилаючись на вимоги статті 196 СК України ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2022 року по 01 грудня 2023 року в межах 100 % сукупного розміру заборгованості, тобто 63 285,29 гривень.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2022 року по 01 грудня 2023 року в розмірі 53 695 грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким частково задовольнити позов, стягнувши пеню за прострочення сплати аліментів за період з 13 квітня 2023 року по 01 грудня 2023 року у розмірі 16156 грн 36 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», відповідно до яких військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, у тому числі і перед фізичними особами не нараховуються. ОСОБА_2 з 27 лютого 2022 року по 12 квітня 2023 року проходив військову службу за мобілізацією. За такого, пеня за період з 01 листопада по 12 квітня 2023 року нарахована йому безпідставно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначав, що висновок суду першої інстанції про відхилення доводів відповідача щодо безпідставного нарахування пені за прострочення сплати аліментів є законним, оскільки зазначена пеня не є пенею за користування кредитом, тому на спірні правовідносини не поширюються положення п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Несплата відповідачем аліментів та незгода з нарахованою пенею позбавляє дитину права на необхідний рівень життя та є посяганням на її власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже справа розглядалась судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 22 червня 2018 року (а.с. 8-9).

На підставі виконавчого листа, виданого 22 серпня 2023 року, було відкрито виконавче провадження № ВП72642873 з примусового виконання рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2018 року у справі № 472/305/18 (а.с. 10-11).

Виходячи із даних розрахунку заборгованості по аліментам, складеним головним державним виконавцем Крецу С.В. (а.с. 12-13) загальна сума заборгованості по аліментам за період з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року (в межах періоду, за який позивач просить стягнути пеню) становить 53695 грн 94 коп.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (накладення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів), максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

При цьому, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток (тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %).

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21.

Встановлено, що у відповідача виникла непогашена заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду в межах виконавчого провадження, яка станом на 01 січня 2024 року становила 63285 грн 29 коп.

Позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року, що становить 1 % за кожен день прострочення та дорівнює 149675грн. 25 коп.

Сукупний розмір заборгованості з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року становить 53695 грн. 94 коп. З урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за період, на який вона нараховується, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 має право на стягнення пені у розмірі 53695 грн. 94 коп.

Посилання представника відповідача на те, що відповідач як військовослужбовець звільняється від стягнення пені, суд відхиляє, оскільки у цій справі предметом спору є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що не є пенею за користування кредитом. Зобов`язання зі сплати аліментів виникло у відповідача перед позивачкою не на підставі договірних відносин, а на підставі положень статей 180, 181 СК України та рішення суду. Тому на спірні правовідносини не поширюється положення пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Подібний правовий висновок сформульовано в Постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 679/1529/19.

Таким чином, судом першої інстанцій правильно встановлені фактичні обставини справи і застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: І.В. Лівінський

Л.М.Царюк

Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.