Справа №465/4718/24
пр № 2/464/1877/24
У Х В А Л А

17 вересня 2024 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,

в с т а н о в и в:

представник позивача Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Сидор О.В. 11.06.2024 звернулась у Франківський районний суд м.Львова із позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивачки 6061,04 грн боргу за надані послуги з розподілу природного газу за період вересень 2023 року травень 2024 року, а також судові витрати.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.08.2024 дана цивільна справа передана на розгляд до Сихівського районного суду м.Львова за підсудністю, з огляду на те, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Сихівського району м.Львова.

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, враховую таке.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, якою встановлено правила виключної підсудності, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (п. 7.23.). Словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення (п.7.24.). До спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України (п. 7.25.).

Враховуючи в цілому тотожній зміст положень ч.1 ст. 30 ЦПК України та ч.3 ст. 30 ГПК України, вважаю за можливе застосувати в даній цивільній справі вказані вище висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права.

Окрім цього, як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

У цій справі позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з розподілу природного газу, які надаються за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , тобто на території Франківського району м. Львова.

Таким чином, при вирішенні цієї справи повинні застосовуватись правила виключної підсудності, передбачені ч.1 ст. 30 ЦПК України, згідно яких позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавались за місцезнаходженням нерухомого майна, відтак зазначена справа не підсудна Сихівському районному суду м.Львова та відноситься до виключної підсудності Франківського районного суду м. Львова.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вирішуючи питання щодо процесуальних дій суду в ситуації, коли справу отримано з іншого суду за підсудністю, але вказана справа не підсудна суду, до якого вона надійшла, з огляду на положення ст. 32 ЦПК України, приходжу до такого висновку.

Розгляд даної справи Сихівським районним судом м. Львова призведе до порушення правил виключної підсудності, встановлених ЦПК України, що з огляду на вимоги ст. 378 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Окрім цього, відповідно до п.п. а п. 1 ч.1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» умисне або внаслідок недбалості істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду, може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 187, 258-261, 353-354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

цивільну справу №465/4718/24 (пров.№2/464/1877/24) за позовом Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу передати за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК