Провадження № 2/761/7599/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

28.05.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача кошти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 10 000,00 грн. на кожного щомісячно до повноліття дітей.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що вона проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу та у народилися сини. Після припинення спільного проживання сторін, діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дітей, у зв`язку з чим позивач самостійно здійснює утримання спільних з відповідачем дітей та для захисту їх прав на належне матеріальне забезпечення, звернулася до суду з цим позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про слухання справи в її відсутність та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання в його відсутність та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Як зазначається в свідоцтві про народження дітей, їх батьками є - ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_1 - мати.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України).

Водночас, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідач не надав суду доказів на спростування тієї обставини, що діти проживають з матір`ю.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, утриманням дітей займається позивачка, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначеного.

Так відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дітей чи надавав кошти добровільно та їх суми, а судом встановлено, що відповідач не приймає участь в забезпеченні дітей, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 28.05.2024 року.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров`я дітей (доказів, що діти потребують спеціального лікування, чи перебувають на обліку суду не надано). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, відсутність заперечень відповідача щодо визначеної позивачем суми аліментів, а тому суд визначає аліменти в розмірі 10 000,00 грн. на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 28 травня 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2, 4, 12, 13, 76-78, 101, 141, 258-268, 430 ЦПК України, статями 180-182, 184, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з індексацією відповідно до закону та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 28 травня 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула