ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 вересня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/935/24

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1058/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Роздайбіда О.В.), ухвалене у м. Бахмач,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 154514,82 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 17 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори: № 102011747, № 9206499 право вимоги за якими відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 28.09.2023 року за № 28092023 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач умови кредитних договорів від 17 травня 2023 року не виконував, а тому утворилась заборгованість: 27652,80 грн за кредитним договором № 102011747, а саме: 6440 грн сума основного боргу; 19882,80 грн заборгованість за відсотками; 1330 грн заборгованість за комісією, та 58742,02 грн за кредитним договором № 9206499, а саме: 14496 грн - сума основного боргу; 42736,02 грн - заборгованість за відсотками; 1510 грн заборгованість за комісією. 23 березня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5357520, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 18.10.2023 року за № 18-10/2023 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач умови договору позики від 23 березня 2023 року № 5357520 не виконував, а тому утворилась заборгованість у розмірі 22120 грн, яка складається з суми основного боргу 7000 грн та суми заборгованості за відсотками 15120 грн. Крім того, 13 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 78698325, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 14.06.2021 року за № 14-06/2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач умови договору позики від 13 травня 2023 року № 78698325 не виконував, а тому утворилась заборгованість у розмірі 46000 грн, яка складається з суми основного боргу 11500 грн та суми заборгованості за відсотками 34500 грн. Відовідач в позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором № 102011747 в розмірі 27652,80 грн з яких: 6440 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19882,80 грн сума заборгованості за відсотками; 1330 грн - заборгованість за комісією; за кредитним договором № 9206499 в розмірі 58742,02 грн, з яких: 14496 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42736,02 грн - сума заборгованості за відсотками; 1510 грн - заборгованість за комісією; за договором позики № 5357520 в розмірі 22120 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15120 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 78698325 в розмірі 46000 грн, з яких: 11500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34500 грн. - сума заборгованості за відсотками; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028 грн у рахунок відшкодування судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача, а відповідачем в порушення статей 12, 81 ЦПК не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі заявник вказує на те, що правові підстави для задоволення позову відсутні через не доведення позивачем факту як укладання спірних кредитних договорів (позик) за формою відповідно до вимог цивільного законодавства, так і факту отримання ним грошових коштів, оскільки надані з відповіддю на відзив докази: платіжні доручення № 100695962; № 64889752 та лист від ТОВ «Вей Фо Пей», є неналежними та недопустимими доказами. Також позивачем не надано доказів виконання договорів факторингу з боку сторін, що його укладали.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Позивач у відзиві зазначає, що матеріалами справи в повній мірі доведено факт укладення спірних договорів, обґрунтовано розмір заборгованості відповідача за цими договорами, з умовами яких відповідач ознайомлений в повній мірі. Надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладення цих договорів між відповідачем та первісними кредиторами, підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача, вказаний при укладенні договорів, та для обґрунтування розміру заборгованості відповідача. Договори факторингу на підставі яких ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача укладені відповідності до вимог чинного законодавства України. Відповідач не спростував належними та допустимими факт отримання коштів за укладеними договорами.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

По справі встановлено, що 17 травня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102011747 за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 7000.00 грн строком на 105 днів, тобто пільговий період до 01.06.2023 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та поточний період закінчується 30.08.2023, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 3,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Комісія за надання кредиту - 1330.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.0% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.2-1.5 кредитного договору). За пунктом 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (а.с.10-16,127-128).

Відповідно до платіжного доручення № 64889752 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 7000,00 гривень (а.с.127).

В цей же день між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9206499 за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 15100.00 грн строком на 105 днів, тобто пільговий період до 01.06.2023 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та поточний період закінчується 30.08.2023, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 3.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Комісія за надання кредиту - 1510.00 грн, яка нараховується за ставкою 10.0% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.2-1.5 кредитного договору). За пунктом 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (а.с.23-29, 123-125).

Відповідно до платіжного доручення № 64889752 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 15100,00 гривень (а.с.121).

28 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28092023 (а.с.18-20,137-141,146), за яким позивач набув право вимоги за вищевказаними кредитними договорами.

Актами прийому-передачі Реєстру боржників №1, № 2, за Договором факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року (а.с.21,31) підтверджується передача позивачу реєстру боржників.

Відповідно до витягів з Реєстру боржників №1, № 2, до Договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року (а.с.22,32,142-145), розрахунку заборгованості за Кредитним договором №102011747 від 17.05.2023 року (а.с.17) за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.09.2023 року становить 27652,80 грн, а саме: 6440 грн сума основного боргу; 19882,80 грн заборгованість за відсотками; 1330 грн заборгованість за комісією, розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 9206499 від 17.05.2023 року (а.с.30) за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.09.2023 року становить58742,02 грн, а саме: 14496 грн - сума основного боргу; 42736,02 грн - заборгованість за відсотками; 1510 грн заборгованість за комісією.

23 березня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5357520 за умовами якого товариство надало йому кошти в сумі 7000.00 грн зі строком повернення - 14 серпня 2023 року, а той в свою чергу зобов`язаний сплачувати позичені кошти у визначений строк та інші платежі, передбачені договором. За пунктом 2.5 договору позика надається позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника НОМЕР_1 , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті (а.с.23-29, 123-125).

Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 10 квітня 2024 року на банківську картку НОМЕР_2 23 березня 2023 року були перераховані кошти в сумі 7000 грн за дорученням ТОВ «Маніфою» (а.с.206).

18 жовтня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18-10/2023 (а.с.55-57,147-151,154), за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним договором позики.

Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 18-10/2023 від 18 жовтня 2023 року (а.с.58) підтверджується передача позивачу реєстру боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 18-10/2023 від 18 жовтня 2023 року (а.с.59,152-153), розрахунку заборгованості за договором позики № 5357520 від 23.03.2023 року (а.с.60) за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 18.10.2023 року становить 22120 грн, а саме: 7000 грн сума основного боргу; 15120,80 грн заборгованість за відсотками.

13 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78698325 за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 11500.00 грн строком на 30 днів, тобто пільговий період до 12.06.2023, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 2.5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (а.с.65-67).

14 червня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14-06/2021 (а.с.68-71, 155-158,161), за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним договором позики.

Актом прийому-передачі Реєстру боржників № 12 за Договором факторингу № 14-06/2021 від 14 червня 2023 року (а.с.72) підтверджується передача позивачу реєстру боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 14-06/2021 від 14 червня 2023 року (а.с.73, 159-160), розрахунку заборгованості за договором позики № 78698325 від 13.05.2023 року (а.с.74) за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 22.11.2023 року становить 46000 грн, а саме: 11500 грн сума основного боргу; 34500 грн заборгованість за відсотками.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції вірно встановлено, що вказані договори, позичальником було укладено в електронній формі та підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Договори кредиту та позики є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися, відповідачем ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на спростування факту укладення вказаних вище договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення договорів кредиту та позики, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Відповідачем не надано належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його рахунки, або доказів того, що вказані у договорах рахунки йому не належать. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Посилання відповідача на відсутність доказів виконання договорів факторингу з боку сторін та те, що витяги з реєстрів боржників до цих договорі є не належними та не допустимими доказами відступлення прав вимоги спростовуються матеріалами справи, за якими вказані договори у встановленому порядку недійсними не визнані а витяги з реєстрів боржників підписані уповноваженими на те особами.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах визначених укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання не виконав, нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування в оскаржуваній частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: