Справа № 2-375/12
У Х В А Л А

12.09.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Лукінової К.С.,

за участю секретаря Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Покровське цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: боржник-1 ОСОБА_1 , особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-375/12, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» - О.В. Іжаковський звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-375/12, якою просив відновити втрачене судове провадження в частині рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганська від 07.10.2013 року (справа № 2-375/12); відновити втрачене судове провадження в частині ухвали Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року про відновлення втраченого судового провадження (справа № 2-375/12); відновити втрачене судове провадження в частині ухвали Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року про заміну сторони виконавчого провадження (справа № 2-375/12). У своїй заяві заявником було зазначено, що 07.10.2013 року Кам`янобрідський районний суд м. Луганська ухвалив рішення по справі № 2-375/12 про стягнення з боржника (відповідача), яким є ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0. Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Кам`янобрідському районному суду м. Луганська, здійснюється Марківським районним судом Луганської області. Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року відновлено частково повністю втрачене судове провадження в цивільній справі № 2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним в частині: рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганськ від 07.10.2013 року. 25.02.2020 року ухвалою Марківського районного суду Луганської області в наведеній судовій справі, а саме: 2-375/12, було замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) - ПАТ «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Разом з тим, у своїй заяві заявником повідомлено, що з метою подальшої заміни стягувача його правонаступником, стягувач подає дану заяву про відновлення втраченого судового провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника просив проводити розгляд заяви про відновлення матеріалів втраченого судового провадження без його участі. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дійшов висновку про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження в частині прийнятих судових рішень з огляду на наступне. Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Кам`янобрідському районному суду м. Луганська, здійснювалося Марківським районним судом Луганської області. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Марківського районного суду Луганської області на Покровський районний суд Дніпропетровської області. Судом встановлено, що судові справи Марківського районного суду Луганської області не передавалися Покровському районному суду Дніпропетровської області, отже цивільна справа №2-375/12 в Покровському районному суду Дніпропетровської області відсутня. Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Нормами статті 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. Відповідно до ч. 1, 2 ст.494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК України сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження. Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Частиною 3 ст.6 вказаного вище Закону встановлено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні: - рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганська від 07.10.2013 року у справі №2-375/12, однак в реєстрі відсутня відмітка про набрання рішенням законної сили; - ухвала Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року у справі №2-375/12 про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним; - ухвала Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року у справі №2-375/12 про заміну стягувача його правонаступником. При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Суд враховує, що питання про відновлення судового провадження у цивільній справі необхідно для подальшої заміни стягувача його правонаступником. Враховуючи наведене, суд з метою захисту прав заявника, приходить до висновку про достатність зібраних судом матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення процесуальних документів, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зокрема: рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганська від 07.10.2013 року у справі №2-375/12; ухвала Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року у справі №2-375/12 про відновлення втраченого судового провадження; ухвала Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року у справі №2-375/12 про заміну стягувача його правонаступником. На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258-261,489-493 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: боржник-1 ОСОБА_1 , особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-375/12 - задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження в частині рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганська від 07.10.2013 року (справа № 2-375/12), а саме наступного зміту: «Справа 2-375/12

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2013 року Кам`янобрідський районний суд м. Луганська в складі:

головуючого судді: Бойко Н.В.,

при секретарі: Бондаренко А.І.,

за участю представника позивача: Страшко О.Й. ,

представника відповідача: ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луганську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2007р., укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 15405,00 доларів США для споживчих потреб та прийняв зобов`язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом. Відповідач зобов`язання за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконав та станом на 13.10.2011р. сума заборгованості складає 15797, 13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2011р. склала 125961, 58 грн., що складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі - 5732, 84 долари США, заборгованості за кредитом у розмірі - 5868, 20 доларів США, заборгованості за простроченими процентами у розмірі - 3170,13 доларів США, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - 1025,96 доларів США, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.06.2007р. у розмірі 15797,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2011р. складає 125961, 58 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1259,62 грн. 18.05.2012 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янобрідського районного суду м. Луганська з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування своїх вимог вказав, що кредитний договір укладений між сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. На час укладання кредитного договору ОСОБА_1 банку була достовірно надана інформація про його фінансово-майновий стан та відповідно до умов надання кредитних коштів була надана довідка про отримання доходу у національній валюті України за шість місяців, що передували місяцю отримання кредиту. Правовідносини, які виникають із кредитного договору, за суттю є зобов`язаннями, де одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії, або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Кредитний договір суперечить законодавству України про захист прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів», як зазначено в його преамбулі, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт та надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики в сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо: а) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, б) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач (правовий аналіз договору свідчить про порушення принципу рівності сторін договору на шкоду споживачу), в) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про кредит, так як не повідомлено про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати). Порушення вимог законодавства при укладенні кредитного договору, а саме порушення вимог статті 525 ЦК України, є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Даний договір не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність з боку банку за невиконання або неналежне виконання умов договору, більше того даний договір містить цілий ряд пунктів відповідальності тільки з боку Позичальника. Проте, згідно п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір повинен містити права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Спірний договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність банку ні за невиконання, а ні за неналежне виконання Банком умов Договору, що є суттєвою умовою (ст. 628 ЦКУ), через що договір в цілому суперечить п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час, є порушенням одного з принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст.3 ЦК України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності, його наслідком є дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. На момент укладення кредитного договору сума боргу перед банком складала 77025,00 гривень. За період дії договору ОСОБА_1 було сплачено суму в розмірі 59502,50 грн., тому борг перед банком складає 17523,50 грн., у зв`язку з чим просив визнати кредитний договір №0 від 05.06.2007 року недійсним, зобов`язати відповідача прийняти у нього суму у розмірі 17523,50 грн. з розстрочкою платежів на 40 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 438, 07 грн. Ухвалою суду від 04.09.2013 року вказані позови об`єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Страшко О.Й. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та надав аналогічні за змістом даного позову пояснення. Вимоги зустрічного позову, з яким звернувся ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання кредитного договору недійсним, не визнав та пояснив, що при укладенні договору сторонами було дотримано всі вимоги, які необхідні для його дійсності, передбачені ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не суперечить Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особи, які вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин вчинено у формі, яка встановлена законом, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позичальника при укладанні договору споживчого кредиту було належним чином проінформовано про всі істотні умови договору. Відповідно до інформаційного листа від 05 червня 2007 року Позичальник з умовами кредитування ознайомлений та підтвердив достатню дієздатність для підписання з АКІБ «Укрсиббанк» договорів. Щодо стверджень відповідача ОСОБА_1 з приводу зростання/коливання курсу іноземної валюти, зазначив, що саме по собі зростання/коливання іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти. Просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, з яким звернулося ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, наполягала на задоволенні вимог, викладених в зустрічному позові.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 вимоги позивача за первісним позовом не визнав, вважав їх необґрунтованими, просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, надав аналогічні змісту позову пояснення, просив суд їх задовольнити.

Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача та його представника за первісним позовом, позивача та його представника за зустрічним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2007р., укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , та графіку погашення кредиту, який є його додатком, останній отримав кредит у розмірі 15405,00 доларів США для споживчих потреб (а.с.4-11) Відповідно до довідки -розрахунку заборгованості за кредитом загальний залишок заборгованості складає 14771,17 доларів США та сума пені до сплати складає 1025,96 доларів США (а.с.12-26). Згідно витягу з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011р. ПАТ «УкрСиббанк» продає, а ПАТ «Дельта Банк» придбає та приймає права вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. (а.с.46-52). Статтею 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з кредитного договору, ОСОБА_1 погодився на його умови, поставивши свій підпис, однак, як вбачається із наданих до суду доказів, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання виконав частково, порушивши порядок та строки сплати суми кредиту та процентів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, згідно зі ст. 1056-1 ЦК України визначається розмір процентів та порядок їх сплати за договором залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміром облікової ставки та інших факторів. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності зі ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» права споживача в разі придбання ним продукції у кредит та порядок укладення договору споживчого кредиту, в тому числі, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Крім того, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Як вбачаться з кредитного договору, його було підписано сторонами, узгоджено питання розміру кредиту, період дії кредиту, відсоткова ставка та встановлено графік погашення кредиту, відсотків і винагороди. У встановлений законом строк споживач не відкликав своєї згоди на укладення договору, що вважається таким, що сторони приступили до виконання договору. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. В зустрічному позові позивач посилається на те, що з боку відповідача було допущено ряд незаконних дій, які стали підставою для його звернення до суду із вимогою про визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 212, ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами має умови згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Судом встановлено, що при укладанні кредитного договору між позивачем та відповідачем за первісним позовом було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, які узгоджені сторонами та прийняті ними, а саме умови щодо мети, суми і строку кредиту, порядку його видачі та погашення, видів забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткових ставок, порядку плати за кредит, порядку зміни та припинення дії договору, відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. В своїх поясненнях позивач та представник позивача за зустрічним позовом намагалися переконати суд, що при укладенні кредитного договору працівниками банку ОСОБА_1 були створені умови, які стали наслідком численних порушень норм діючого законодавства, були порушені його права, як позичальника і як споживача кредитної послуги. Однак, як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, договір підписаний ОСОБА_4 особисто, що ним в суді не оспорюється. Вказане підтверджує його волевиявлення на отримання кредитних коштів, наданих ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк». На момент укладення кредитного договору, позивач за зустрічним позовом мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення відповідало внутрішній волі, було вільним. Договір був укладений за згодою сторін, сторони погодилися на їх умови. Крім того, як вбачається із наданих суду доказів, позивач за зустрічним позовом на протязі деякого часу виконував умови кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. Що стосується того ствердження, що банк не надав йому жодної інформації щодо можливості різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долару США до гривні, що в односторонньому порядку відповідач незаконно залишив за собою право в будь-який час підвищувати процентну ставку, а також, передбачив своє право, в разі незгоди позивача, чи взагалі без згоди, вимагати повернення всієї суми кредиту, суд вважає, що всі ці ствердження позивача та його представника за зустрічним позовом є безпідставними, оскільки, як вбачається з п. 5.1 кредитного договору № 0 від 05.06.2007 року всі ці умови визначені в самому договорі, з якими ОСОБА_1 при його укладанні був ознайомлений і погодився. Щодо посилань представника позивача за зустрічним позовом на невідповідність умов кредитного договору загальним засадам цивільного судочинства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності, а також ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо справедливості умов договору, визначення боргу, відсотків за користування кредитом, грошового еквівалента гривні до долару США, а відтак покладання, на їх думку, усіх ризиків знецінення національної валюти на позичальника, суд зазначає наступне. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні і, як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору, позичальнику були відомі усі його умови, і не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. Суд виходить із того, що за відсутності заборони використання іноземної валюти як засобу платежу, за умов дотримання вимог валютного законодавства, це не може бути підставою для визнання договору недійсним. Укладаючи такий договір, сторона з`ясовує на яких умовах він укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів, визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Конституція не встановлює будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ №275 від 17.07.2001 року за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями, операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж,обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України та на міжнародних ринках. Тобто, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Отже, встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідно до ст. 215 ЦК України позивачем та його представником за зустрічним позовом не доведено наявність будь-яких підстав для визнання кредитного договору № 0 від 05.06.2007р. недійсними, а отже зустрічний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що зобов`язання за кредитним договором № 0 від 05.06.2007р на теперішній час виконане частково, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача за первісним позовом та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 15797, 13 доларів США, що складає 125961, 58 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1259,62 грн. Керуючись ст. ст. 3, 192, 203, 212, 215, 526, 611, 627, 629, 632, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 169,174, 214, 219 ЦПК України, ст.ст. 2, 47, 49, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, ст. 99 Конституції України, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотомля, Волчанського району, Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2007р. у розмірі 15797 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім) доларів США 13 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2011р. складає 125961 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одна) гривню 58 копійок, що складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі - 5732 (п`ять тисяч сімсот тридцять два) долари США 84 цента, заборгованості за кредитом у розмірі - 5868 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) доларів США 20 центів, заборгованості за простроченими процентами у розмірі - 3170 (три тисячі сто сімдесят) доларів США 13 центів, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) доларів США 96 центів. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 1259 (одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 62 копійок. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити за необґрунтованістю. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через Кам`янобрідський районний суд м. Луганська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В.Бойко».

- Відновити втрачене судове провадження в частині ухвали Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року про відновлення втраченого судового провадження (справа № 2-375/12), а саме наступного змісту: «Справа № 2-375/12 Провадження № 2-в/417/5/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. с.Марківка

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Дідоренко А.Е.,

за участю секретаря судового засідання - Колеснік В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 07 жовтня 2013 року про ініціювання питання про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним,-

Встановив:

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 05 лютого 2020 року було ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження у справі №2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, яка розглянута Кам`янобрідським районним судом м. Луганська з ухваленням рішення від 07.10.2013р. Із даної заяви встановлено, що справа перебувала в провадженні Кам`янобрідського районного суду м. Луганська області, яким було ухвалене рішення 07.10.2013р. У зв`язку з проведенням бойових дій на території м. Луганськ дана судова справа повністю була втрачена. Позивач в судове засідання не з`явився, причина неявки не відома, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у справі повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ст.1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», оскільки він зареєстрований на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною Радою України. За таких обставин суд вважає за доцільне розглянути справу за наявними у справі доказами без участі сторін. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судп риходить до наступного. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю. звернулася до суду з заявою про заміну стягувача по цивільній справі №2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, яка розглянута Кам`янобрідським районним судом м. Луганська з ухваленням рішення від 07.10.2013р. Згідно довідки за підписом керівника апарату Марківського районного суду Луганської області №06-17/7/2020 від 05.02.2020 цивільна справа №2-375/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, не передавалася. Загальновідомим є факт, що м. Луганськ, на території якого знаходився Камянобрідський районний суд м. Луганська є територією непідконтрольній Україні, владу там захоплено так званою "Луганською народною республікою". Таким чином судом було встановлено, що дійсно є втраченою судова справа Кам`янобрідського районного суду Луганської області, за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. При перевірці автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Д-3» Кам`янобрідського районного суду м. Луганська, виявлені та роздруковані наступні документи по цивільній справі №2-375/12: - обліково-статистичну картку на цивільну справу №2-375/12; - рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганськ від 07.10.2013. Відповідно до ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» на підставі подань Державної судової адміністрації України про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам, розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 визначено територіальну підсудність, зокрема, Камянобрідського районного суду м. Луганська Марківському районному суду Луганської області. Стаття 494 ЦПК України передбачає, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. Отже, суд вважає за необхідне частково відновити повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №2-375/12. Судові витрати стягненню не підлягають в силу ст.495 ЦПК України Керуючись ст.ст.4,7,10,258,-261,488-495 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Відновити частково, повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним в частині: рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганськ від 07.10.2013, резолютивна частина якого складається з наступного: «Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотомля, Волчанського району, Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2007р. у розмірі 15797 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім) доларів США 13 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2011р. складає 125961 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одна) гривню 58 копійок, що складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі - 5732 (п`ять тисяч сімсот тридцять два) долари США 84 цента, заборгованості за кредитом у розмірі - 5868 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) доларів США 20 центів, заборгованості за простроченими процентами у розмірі - 3170 (три тисячі сто сімдесят) доларів США 13 центів, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) доларів США 96 центів. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 1259 (одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 62 копійок. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити за необґрунтованістю. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через Кам`янобрідський районний суд м. Луганська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.» Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду. Суддя : А.Е. Дідоренко»

- відновити втрачене судове провадження в частині ухвали Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 року про заміну стягувача його правонаступником (справа № 2-375/12) наступного змісту: «Справа № 2-375/12 Провадження № 6/417/29/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі головуючого судді - Дідоренко А.Е. за участі секретаря Колеснік В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко Вікторії Юріївни про заміну стягувача його правонаступником,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко Вікторії Юріївни звернувся до суду з заявою про заміну стягувача по цивільній справі №2-375/12 Публічне акціонерне товариствао "ДЕЛЬТА БАНК" на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал". На обгрунтування своїх вимог вказав, що 07.10.2013 року Кам`янобрідським районним судом м.Луганська ухвалено рішення по цивільній справі №2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, яким позовні вимоги позивача задоволено повністю. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. 09.11.2018 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №951/К, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0. Заявник просить суд замінити вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Вердикт Капітал". Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи в суді були повідомлені належним чином. Представник заявника в своїй заяві просив розглянути справу у його відсутність. Первісний стягувач повідомлявся в установленому законом порядку та вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Боржник в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання у справі повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ст.1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», оскільки він зареєстрований на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судприходить до наступного. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.10.2013 Кам`янобрідським районним судом м.Луганська ухвалено рішення по цивільній справі №2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним. «Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотомля, Волчанського району, Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2007р. у розмірі 15797 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім) доларів США 13 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2011р. складає 125961 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одна) гривню 58 копійок, що складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі - 5732 (п`ять тисяч сімсот тридцять два) долари США 84 цента, заборгованості за кредитом у розмірі - 5868 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) доларів США 20 центів, заборгованості за простроченими процентами у розмірі - 3170 (три тисячі сто сімдесят) доларів США 13 центів, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) доларів США 96 центів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 1259 (одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 62 копійок. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено за необґрунтованістю. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. 09.11.2018 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №951/К, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимаги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0. Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа),державнийабо приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. За змістом статті 512 ЦК України,статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження`у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Виходячи зі змісту статей 512,514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі№ 6-122цс13. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" стало новим кредитором у фінансових зобов`язаннях з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях, в тому числі і за кредитним договором №0 між ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 (справа №2-375/12), суд дійшов висновку про задоволення заяви про заміну стягувача. На підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, та керуючись ст.15Закону України«Про виконавчепровадження» ст. ст. 442, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко Вікторії Юріївни про заміну стягувача його правонаступником,- задовільнити. Замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: вул..Кудрявський Узвіз, буд.5-Б, м.Київ, 04053) у справі №2-375/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області, або безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя : А.Е. Дідоренко»

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя К.С. Лукінова