Справа № 367/6231/23
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Слухай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник Сергій Миколайович про визнання недійсними договорів дарування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 110000,00 доларів США на строк по 03 липня 2018 року. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов цього договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим договором погоджується купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну. 12 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором №2615/0708/88-018 від 03 липня 2008 року з усіма змінами і доповненнями, договір поруки від 03 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим номером №2945 перейшло до нового кредитора ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, тому станом на 01 серпня 2018 року мав заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50228,80 доларів США, за відсотками 23402,73 долари США (628754,52 грн. за курсом НБУ на 01 серпня 2018 р.). 20 вересня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є позивач) звернувся до Деснянського районного суду з позовом про стягнення заборгованості за процентами. За результатом розгляду справи, Київський апеляційний суд прийняв постанову від 15 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 468125,94 грн. На підставі вказаного рішення, 25 липня 2022 року відкрите виконавче провадження №69489998, в ході якого приватним виконавцем Маляром Я.А. було виявлено майно ОСОБА_1 : домоволодіння АДРЕСА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :02:027:0095 (0,0489 га) та земельну ділянку з кадастровим номером :02:027:0096 (0,1500 га). У зв`язку з добровільним виконанням рішення суду, дане майно не було реалізоване в примусовому порядку. Внаслідок прострочення ОСОБА_1 виконання зобов`язання за кредитним договором, позивач 07 вересня 2022 року звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за невиконане грошове зобов`язання. 12 вересня 2022 року Деснянським районним судом м. Києва відкрите провадження за даною справою. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто інфляційні втрати за прострочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2022 року у розмірі 236506,59 грн., 3% річних у розмірі 56749,89 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4399 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року рішення Деснянського районного суду м. Києва залишене без змін.

В подальшому позивачу стало відомо, що 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 укладено договір дарування земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:027:0095, площею 0,0489 га, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0096 (0,1500 га) по АДРЕСА_1 , та договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 . За вказаними договорами земельні ділянки та житловий будинок перейшли у власність доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Оскільки ці договори були укладені коли справа про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних трат та 3% річних за невиконане грошове зобов`язання вже добігала кінця, то їх ціллю було приховування майна від стягнення в рахунок погашення боргу, з метою уникнення майнової відповідальності перед позивачем, а значить є фіктивними і мають бути визнані недійсними.

Тому просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0095 площею 0,0489 га, земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0096 (0,1500 га) по АДРЕСА_1 , укладений 28 грудня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та скасувати запис про державну реєстрацію права власності за договором дарування земельної ділянки. Визнати недійсним договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений 28 грудня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та скасувати запис про державну реєстрацію права власності за договором дарування житлового будинку.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Андрієнко С.В. в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечені іпотекою, яка на даний час залишається дійсною. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року присуджено стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, за умови наявності у нього грошових доходів, стягнення може відбутися за їх рахунок. Станом на 28 грудня 2022 року в межах виконавчого провадження №72189596, розпочатого 06 липня 2022 року, заборона відчуження (арешт майна) не була застосована і про це позивач умовчує, але посилається лише на постанову приватного виконавця Маляра Я.А., винесену в іншому ВП №6348998, що є свідченням маніпуляції зі сторони позивача. Оскільки виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року відбулося в більшій його частині за рахунок коштів ОСОБА_2 , то вона, як кредитор ОСОБА_1 також має право на регресне відшкодування. При цьому ОСОБА_1 , діючи вільно, добросовісно та за власним волевиявленням здійснив дарування дочці земельних ділянок та житлового будинку, маючи умисел виключно на те, хоча б частково покрити її витрати на виконання вимог приватного виконавця Маляра Я.А. Жодних ознак фіктивності оспорюваних договорів позивач в обгрунтуванні не наводить, тому це твердження є виключно суб`єктивною думкою позивача, яка не має жодного об`єктивного підтвердження. Твердження позивача про неможливість виконання рішення Деснянського районного суду від 15 лютого 2023 року у справі №754/7753/22 є надуманими. ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору, яка наразі є задавненою, оскільки строк позовної давності по сумі основного боргу збіг. Тому питання про стягнення боргу по кредитному договору в примусовому порядку взагалі не стоїть на порядку денному. Розуміючи це, позивач вдається до використання судової системи для стягнення з ОСОБА_1 хоча б 3% річних за порушення грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивачу вдалося отримати рішення про стягнення 297655,48 грн. у справі №754/7753/22, де стягувались 3% річних за тривале невиконання постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі №754/13087/18, проте у справі №754/16037/23, в якій позивач намагається стягнути 3% річних на суму основного боргу за період з 01 серпня 2018 року по 04 листопада 2023 року отримати позитивне рішення не виявляється за можливе. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач не вказав які його права чи інтереси порушені, не визнані чи оспорені, на яких нормах права грунтуються його висновки про такі порушення, невизнання або оспорення. Будь-якого підтвердження неможливості виконання судового рішення іншим способом, ніж тільки як за рахунок звернення стягнення на спірне майно позивачем не надано. Вочевидь, що виконавче провадження на день подання позову і станом на даний час не завершене, отже виконавцем не здійснено весь обсяг наданих йому законом повноважень щодо вчинення виконавчих дій, направлених на виконання рішення. Так само ОСОБА_1 не позбавлений можливості виконати судове рішення в добровільному порядку, задля чого йому потрібен час для відшукання додаткових джерел фінансування. Тому за вказаних обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Мостовенко Ю.В. в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що позивач приховав від суду ту обставину, що заборгованість за постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі №754/13087/18 в межах ВП №69489998 була повністю погашена, арешти на майно зняті, а виконавче провадження закінчене у зв`язку із належним виконанням судового рішення. Крім цього, позивач надає недостовірну інформацію стосовно відсутності іншого майна, за рахунок якого може бути здійснено погашення заборгованості. Зокрема, прихована обставина, що зобов`язання за кредитним договором забезпечені квартирою АДРЕСА_3 , яка є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору №2615/0708/88-018-Z-18 від 03 липня 2008 р. від ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначена обставина беззаперечно була відома позивачу у зв`язку із розглядом справи №754/5500/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Апатенко М.А., ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», третя особа ОСОБА_2 про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити дії. З метою збереження нерухомого майна ОСОБА_2 запропоновано ОСОБА_1 здійснити погашення боргу в межах ВП69489998, після чого він матиме можливість реалізувати свій намір дарування нерухомого майна ОСОБА_2 . Пунктом 2.2. договору передбачено, що ОСОБА_2 забезпечує фінансування та сплачує на банківський рахунок приватного виконавця кошти на виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» в розмірі 468125,94 грн. боргу по кредиту та 17562,36 грн. судового збору, яка залишилась після стягнення коштів приватним виконавцем, а також суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, безпосередньо зі сторони ОСОБА_1 . Відповідно до п. 2.3 договору ОСОБА_1 після скасування заборони відчуження, накладеної в межах виконавчого провадження №63489998 в порядку дарування передає ОСОБА_2 об`єкти нерухомого майна, що розташовані по АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 грошові зобов`язання боржника за кредитним договором №2615/0708/88-018 від 03 липня 2008 року виконані в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення ВП №69489998 від 26 грудня 2022 року, де зазначено, що рішення згідно з виконавчим документом виконано фактично та в повному обсязі. Основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі, виконавче провадження підлягає закриттю. Вказані обставини спростовують твердження позивача про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а також, що майно було відчужене ним з метою уникнення виконання своїх зобов`язань. Наголосив, що свій намір на дарування нерухомого майна ОСОБА_1 реалізував після погашення заборгованості і скасування арештів. Тому просив в задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувані договори відповідають вимогам добросовісності, законності та є цілком обгрунтованими і спрямовані на справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник С.М. в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , представників відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2615/0708/88-018, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 110000,00 доларів США на строк по 03 липня 2018 року (т. 1 а.с. 141-146).

03 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №2615/0708/88-018-Z-18 в рахунок забезпечння кредитного договору (т. 1 а.с. 249-252).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 іпотекодавець за іпотечним договором (т. 1 а.с. 253) ОСОБА_1 і ОСОБА_8 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких приватним нотаріусом Грущинською О.В. заведено спадкову справу № 8/2019 (т. 1 а.с. 254-255).

Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі №754/13087/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» заборгованість за кредитним договором у розмірі 468125,94 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 17562,36 грн. (т. 1 а.с. 24-31).

На виконання Постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі №754/13087/18, 25 липня 2022 року відкрите виконавче провадження №69489998 та винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та окремо стягнуто виконавцем 10% виконавчого збору (т. 2 а.с.1-2, т. 1 а.с.11-13).

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір, яким визначили умови погашення заборгованості ОСОБА_1 , стягнутої на підставі Постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року та яка виконується в межах ВП №69489998 (т. 1 а.с.132-133).

15 листопада 2022 року в межах ВП №69489998 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: домоволодіння по АДРЕСА_1 . Будинок розташований на земельній ділянці :02:027:0095 (0,0489 га), :02:027:0096 (1,1500 га) по АДРЕСА_1 .

06, 22, 23, 24 грудня 2022 ОСОБА_2 вносила кошти на погашення заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №69489998 у розмірі 75000,00 грн., 55276,55 грн., 100000,00 грн., 97100,00 грн.,120000,00 грн., 180000,00 грн. (т. 2 а.с. 26, 28-33).

У зв`язку з погашенням заборгованості ОСОБА_1 , 26 грудня 2022 року в межах виконавчого провадження винесено постанову про скасування арештів на майно боржника, в т.ч. на вищезазначене нерухоме майно (т. 1 а.с. 162-163).

28 грудня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір дарування від 28 грудня 2022 року, зареєстрований за №913, предметом якого є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :02:027:0095, земельна ділянка з кадастровим номером :02:027:0096 та АДРЕСА_1 та договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.32-33, 153-157, 193-199). Вказане майно прийняте ОСОБА_2 в дар.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023року у справі №754/7753/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» інфляційні втрати за прострочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором у розмірі 236506,59 грн., 3% річних у розмірі 56749,89 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4399 грн. (т. 1 а.с. 123-128).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частинами першою, п`ятою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними (наприклад укладення громадянином договору дарування зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації), або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, у тому числі у разі його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Це стосується тих правочинів, сторони яких дійсно мали на меті досягти відповідного правового результату. Отже позивач, який звертається з вимогою про визнання правочину недійсним, має довести відсутність у учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти реального правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що договори дарування, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є фіктивними, оскільки дарування здійснене ОСОБА_1 за його доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального. Твердження позивача, що договір був укладений з метою приховування майна, оскільки на нього могло бути звернуто стягнення, до уваги не приймається, оскільки майно на момент вчинення оспорюваних правочинів під обтяженням не перебувало, тому його власник мав право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивач при розгляді справи не надав будь-яких переконливих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві і таких доказів не здобуто під час судового розгляду, то у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 202,203,215,216,234 ЦК України, ст. 10-13,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник Сергій Миколайович про визнання недійсними договорів дарування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 13 вересня 2024 року.

Головуюча-суддяА.Міланіч