КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/6989/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12148/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на готівкові грошові кошти та стягнення безпідставно збережених коштів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 на обґрунтування якого зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6

15.07.1982 року мати позивачки - ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.07.1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено шлюб, який було розірвано 26.11.1991 року, після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище ОСОБА_1 .

18.03.1992 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили грошові кошти у сумі 5437,33 грн., які за життя належали матері.

06 травня 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_6 , у зв`язку із чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. було заведено спадкову справу № 2/2014, реєстраційний номер спадкової справу у спадковому реєстрі 56046152.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти.

Разом із цим, позивачці від відповідачки стало відомо, про те, що до складу спадщини також входять грошові кошти в розмірі 5 000 000 доларів США, які померла мати нібито заповіла за заповітом від 12.11.2013 року відповідачці - ОСОБА_2 , її донькам ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Відповідно до вказаного заповіту зазначені грошові кошти зберігаються у подруги померлої матері ОСОБА_3 та вона мала передати їх ОСОБА_2 після 2020 року. Копію вказаного заповіту позивачка отримала від подруги померлої матері ОСОБА_3 .

Знаючи свою матір та спілкуючись з нею до останнього дня її життя, позивачка неодноразово чула про те, що усі зароблені за життя кошти будуть розподілені порівну між нею та сестрою, тому у неї виникли сумніви щодо написання саме матір`ю заповіту, відповідно до якого грошові кошти мали перейти у спадщину тільки сестрі.

У зв`язку з цим позивачка намагалася з`ясувати у сестри ОСОБА_2 про місцезнаходження грошових коштів та наявності оригіналу заповіту, відповідно до якого грошові кошти, що належали померлій матері мали перейти у спадок сім`ї сестри. Для отримання відомостей щодо наявності грошових коштів та спірного заповіту, ОСОБА_1 призначила зустріч із сестрою ОСОБА_2 . При зустрічі з позивачкою сестра пояснила їй, що грошові кошти, які мати заповіла у заповіті належать тільки їй, у зв`язку з чим позивачка не має жодного відношення та права на них. Також ОСОБА_2 наголошувала на тому, що заповіт від 12.11.2013 року виконаний за життя особисто матір`ю, його зміст відповідає її волі щодо розпорядження спадкового майна - грошових коштів в розмірі 5 000 000 доларів США на її користь.

Оскільки позивачка ставила під сумнів написання заповіту від 12.11.2013 року саме за життя та дійсну її волю заповісти грошові кошти тільки на користь відповідачки, вона 07.02.2022 року подала до Обухівського РУП ГУНП у Київській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.

За результатами розгляду вищевказаної заяви 07.02.2022 року слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області до ЄДРД відносно відповідачки та її дочок були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

В межах даного кримінального провадження за № 0000233 від 07.02.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16.04.2022 року, за місцем проживання дочки відповідачки ОСОБА_2 було проведено обшук, в ході якого було знайдено та вилучено оригінал заповіту від 12.11.2013 року та інші документи, які були написані за життя матір`ю ОСОБА_6 .

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження за № 0000233 від 07.02.2022 року було призначено судову технічну почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Для проведення експертизи експертам було надано заповіт від імені померлої матері - ОСОБА_6 , датований 12.11.2013 року та порівняльні зразки документів. В межах кримінального провадження проведено комплексну судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизи документів у кримінальному провадженні № 0000233 від 07.02.2022 року № 11472/22-34/11473/22-32/18594-18614/22-34, що додається з позовом.

При цьому, відповідно до копії отриманої позивачкою постанови т.в.о. заступника начальника СВ Обухівського районного УП ГУНП в Київській області від 08.08.2022 року вбачається, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР 0000233 від 07.02.2022 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Також у позивачки були підозри, що відповідачка та її доньки шляхом зловживання довіри здійснювали заходи щодо примусу матері до написання заповіту від 12.11.2013 року та сумніви в тому, чому мати за життя не звернулася до нотаріуса для засвідчення заповіту, у зв`язку з цим вона 10.01.2023 року подала до Печерського УП ГУНП у м.Києві заяву про вчинене кримінальне правопорушення у порядку ст.214 КПК України.

За результатами розгляду вищевказаної заяви 11.01.2023 року Печерським УП ГУПН у м. Києві до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В межах даного кримінального провадження проведена комісійна судово-медична експертиза, яка також надається до суду з позовом.

Для можливості оформлення своїх спадкових прав позивачка 21.03.2023 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти у розмірі 5000 000 доларів США.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. від 21.03.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на готівкові грошові кошти загальним розміром 5 000 000 доларів США, які померла заповідала у заповіті, який був складений 12.11.2013 року, у зв`язку з тим, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, згідно ст.ст.1247, 1248 ЦК України.

При цьому, відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. № 47/02-14 від 28.03.2023 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини подали ІНФОРМАЦІЯ_4 донька померлої - ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 про фактичне прийняття спадщини донька померлої - ОСОБА_2 . Інші спадкоємці до нотаріуса по даній справі не зверталися.

Окрім позивачки на спадкове майно - грошові кошти в розмірі 5 000 000 доларів США, також претендує відповідачка - ОСОБА_2 , яка 21.03.2023 року подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заяву про фактичне прийняття спадщини.

Посилалася на те, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність її права. Метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Зазначала, що в даному випадку для захисту прав та інтересів позивачки необхідно застосувати такий спосіб захисту, як визнання права власності.

Посилаючись на ст.ст. 3, 16, 177, 178, 179, 181, 319, 321, 328, 392, 1217, 1218, 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1271, 1272 ЦК України просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на готівкові грошові кошти в сумі 5 000 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 1-12, 72-85).

20 вересня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позов в якому вона заперечувала проти позову і просила відмовити в його задоволенні, зазначивши, що фактично прийняла спадщину про що 25 січня 2023 року подала нотаріусу заяву. При цьому, хоча написаний заповіт не був нотаріально посвідчений проте гроші є спадковим майном, яке мати заповіла саме на користь відповідачки (т. 1 а.с. 156-168).

20 вересня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 через адвоката Величко Л.П. звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення безпідставно збережених коштів. В обґрунтування позову вказує, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 (дошлюбне ОСОБА_2 ) є донькою ОСОБА_6 .25.04.1980 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачці за зустрічним позовом присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Від вказаного шлюбу позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_16 мають спільну дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.12.1987 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 розірвано 10.12.1987 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 21.07.1989 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачці за зустрічним позовом присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Від вказаного шлюбу позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_18 мають спільну дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 02.03.2019, 14.11.2012 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_19 було зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_14 ».

Мати позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 31.05.2012 року до 18.07.2013 року позивачка за зустрічним позовом була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 була зареєстрована також в АДРЕСА_1 у період з 26.04.1988 року по 18.07.2013 року. Згідно з паспортними даними позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_2 з 15.08.2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Зі змісту листа відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.01.2023 року убачається, що відповідно до наявної картотеки з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_2 у період з 29.07.2013 року по 08.12.2022 року зареєстровані: ОСОБА_2 з 15.08.2013 року ; ОСОБА_14 з 01.08.2013; ОСОБА_19 з 01.08.2013 року; ОСОБА_6 мати позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 15.08.2013 року, дата зняття з реєстрації 06.02.2014 року.

Після смерті матері позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_6 відкрилася спадщина, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заведено спадкову справу № 2/2014, реєстраційний номер спадкової справи у спадковому реєстрі 56046152.

Вказана спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за заявою відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 від 06.05.2014 року про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_6 .

У свою чергу позивачка за зустрічним позовом не подавала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_6 , з якою вона проживала на момент смерті останньої.

В останній рік свого життя померла мати позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 розповідала їй про те, що написала заповіт, у якому, на випадок своїх смерті розпорядилася належними їй грошовими коштами на користь ОСОБА_2 та її дочок: ОСОБА_13 та ОСОБА_21 , однак, ОСОБА_2 , не перевірила чи посвідчила мати такий заповіт.

В 2014 році, після смерті матері її подруга ОСОБА_3 розповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що їй відомо, що мати за життя склала заповіт, де на випадок своєї смерті розпорядилася належними їй грошовими коштами на користь сім`ї ОСОБА_2 .

Згодом зі слів подруги померлої матері ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_1 зустрічалася з нею та вимагала надати оригінал заповіту, оскільки ставила під сумнів його існування, однак, ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 тільки копію заповіту.

Через конфлікти з сестрою стосовно спадкового майна, було порушено кримінальні провадження та в подальшому за місцем проживання дочки позивачки за зустрічним позовом проведено обшук, в ході якого було знайдено та вилучено оригінал заповіту від 12.11.2013 року, який раніше був переданий подругою померлої матері ОСОБА_3 та інші документи, які збереглися та були написані за життя матір`ю позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_6 .

В межах розслідування кримінальних проваджень було проведено ряд експертиз. Кримінальні провадження відносно неї та її доньки в подальшому було закрито.

Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а саме на грошові кошти загальним розміром 5000 000 доларів США, які мати заповідала у заповіті, який був складений 12.11.2013 року, нотаріус відмовила їй у зв`язку з тим, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, згідно ст.1247, 1248 ЦК України.

Посилалася на те, що оскільки померла мати за життя не посвідчила нотаріально заповіт від 11.12.2013 року, тому спадкування після її смерті має відбуватися за законом.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 вважає, що висновками судових експертів, які були отримані в ході кримінальних проваджень підтверджується той факт, що заповіт від 11.12.2013 року був виконаний особисто її матір`ю ОСОБА_6 , за власним бажанням без будь-якого стороннього психологічного тиску та примушування до його написання з її сторони та сторони її дочки. Мати зробивши розпорядження у заповіті саме на користь ОСОБА_2 та її дочок реалізувала таким чином свою волю щодо визначення кола осіб, які мають успадкувати грошові кошти, про що ще до смерті неодноразово її повідомляла.

Зазначала, що оскільки заповіт від 12.11.2013 року складений на користь ОСОБА_2 та її дочок: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися, ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_6 , то саме вона має успадкувати грошові кошти, які їй заповіла померла за життя.

Через неприйняття нотаріусом до розгляду заповіту від 12.11.2013 року та у зв`язку із тим, що подруга матері відмовляється віддавати кошти, у зв`язку із наявністю спору між сестрами щодо спадкового майна позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 не має можливості оформити свої спадкові права, а тому вимушена звернутися до суду.

Посилаючись на ст. 5, 15, 16, 178, 179, 181, 203, 215, 216, 328, 392, 1212, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1234, 1236, 1247, 1248, 1257, 1268, 1296, 1270, 1272 ЦК України просила суд визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти в сумі 5000000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_3 безпідставно збережені грошові кошти в сумі 5000 000 доларів США, також просила стягнути з відповідачів (з кожної) судовий збір в сумі 6710 грн. та витрати на правову допомогу (т. 2 а.с. 1-20).

Ухвалою від 28.09.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т. 2 а.с. 84-85).

24 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Павлова Е.С. подала відзив на позов в якому посилається на те, що ОСОБА_3 дійсно була подругою ОСОБА_6 і коли остання хворіла у 2013 році, склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті розпорядилася грошовими коштами в сумі 5000 000 доларів США на користь своєї доньки ОСОБА_2 , онучок ОСОБА_13 та ОСОБА_21 .

Даний заповіт за життя передала їй, за умовами заповіту ОСОБА_3 після 2020 року мала передати грошові кошти сім`ї ОСОБА_2 . При передачі заповіту на коштів ОСОБА_3 не перевіряла суму, оскільки довіряла подрузі. Після смерті ОСОБА_6 , звернулася до знайомого адвоката Мацелюха В.А.У свою чергу адвокатом Мацелюхом В.А. було запропоновано відповідачу скласти акт перевірки наявної у неї суми грошових коштів, на що остання погодилася і склали акт перевірки наявності грошових коштів № 1 від 11.01.2014 року, переданих відповідачу 2, ОСОБА_3 на підставі заповіту ОСОБА_6 від 12.11.2013 року. При перевірці виявилося, що ОСОБА_6 при передачі заповіту та коштів було передано ОСОБА_3 суму грошей в розмірі 4 924 000 доларів США, про що було зазначено в акті. Зазначала, що грошові кошти мала передати в 2020 році, разом з тим через спір між спадкоємцями та численні звернення до правоохоронних органів стосовно складеного заповіту ОСОБА_6 кошти, що перебували у неї на зберіганні не передала.

Заперечує, що вона кошти зберігає без відповідної правової підстави, оскільки підставою зберігання коштів є заповіт і кошти передані їй за життя ОСОБА_6 відповідно до складеного нею заповіту від 12.11.2013 року. Просила суд в задоволенні позову відмовити (т. 2 а.с. 99-106).

16 листопада 2023 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Синіцина О. також подала відзив на позов в якому посилалася на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_6 у зв`язку з чим нотаріусом видавалося свідоцтво про право на спадщину від 18.06.2024 року. Будь-яких заяв про відмову від спадщини ОСОБА_1 не писала, у тому числі і на користь іншого спадкоємця першої черги ОСОБА_2 , з якою мати проживала до смерті.

Оскільки чинним законодавством не передбачено часткового прийняття спадщини, відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину, оскільки остання набула права власності на спадкове майно у вигляді грошових коштів у розмірі 5 000 000 доларів США, про які дізналася пізніше на підставі заповіту від 12.11.2013 року, який мати ОСОБА_6 за життя не посвідчила нотаріально. Просила суд в задоволенні зустрічного позову відмовити та задовольнити первісний позов (т. 2 а.с. 114-118).

05 лютого 2024 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Павлової Е.С. поновлено строк для подання доказу та приєднано до матеріалів справи висновок судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України Р.Мірошник № 530/23 від 29.01.2024 року на підтвердження обставин складання Актів перевірки наявності грошових коштів (т. 3 а.с. 85-119).

01 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Павлова Е.С. подала письмові пояснення в яких зазначено, що ОСОБА_3 передає грошові кошти у сумі 4 924 000 доларів США, які вона зберігає відповідно до заповіту ОСОБА_6 за рішенням суду тій стороні, на користь якої буде ухвалено рішення (т. 3 а.с. 238-244).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., про визнання права власності в порядку спадкування за законом на готівкові грошові кошти та стягнення безпідставно збережених коштів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно збережені грошові кошти в сумі 5 000 000,00 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 710 грн. 00 коп. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Повний текст рішення складено 16 квітня 2024 року (т. 4 а.с. 79-91).

Не погодившись з рішенням районного суду, 15 травня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Величко Л.П. подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу у порядку ст. 355 ЦПК України. (т. 4 а.с. 97-208).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що рішення районного суду в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на готівкові кошти в сумі 5 000 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, тому в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Вважала помилковими висновки суду першої інстанції, що не можна визнати право власності на грошові кошти через те, що останнім притаманні родові ознаки, а обраний позивачкою такий спосіб захисту порушеного права не є ефективним, оскільки відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, тощо.

При цьому відповідачка ОСОБА_3 підтверджує факт передачі їй грошових коштів ОСОБА_6 за життя останньої, тому, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на готівкові кошти в сумі 5 000 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, а саме визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на готівкові грошові кошти в сумі 5 000 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 . В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року - залишити без змін (т. 4 а.с. 97-110).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 задовольнити, визнати за ОСОБА_1 право власності на готівкові грошові кошти в сумі 5000 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити (т. 5 а.с. 1-19).

На обґрунтування скарги зазначила, що встановивши, що позивачка ОСОБА_1 належить до спадкоємців першої черги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не має права успадкувати спадкове майно після смерті матері та відмовив в задоволенні позову. При цьому, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові коти, які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_10 матері ОСОБА_6 , не заявляла про відмову від прийняття спадщини або часткове її прийняття. Відповідачкою ОСОБА_3 право на повернення коштів не заперечується, але оскільки між спадкоємцями існує спір, нею не повертаються спірні грошові кошти. Тому, оскаржуване рішення районного суду про визнання права власності на всі грошові кошти лише за ОСОБА_2 вважала незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, оскільки судом застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження 61-16069св20), від 22 травня 2023 року у справі № 521/8998/13-ц (провадження 61-10116св21) (т. 5 а.с. 1-19).

Представник ОСОБА_2 - адвокат Величко Л.П. подала відзив в якому заперечувала проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримала доводи ОСОБА_2 (т. 5 а.с. 54-79)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сініціна О.П. підтримала доводи скарги ОСОБА_1 і просила її задовольнити, заперечувала проти скарги ОСОБА_2 . Представник апелянта ОСОБА_2 - адвокат Величко Л.П. підтримала подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу і просила її задовольнити, заперечувала проти доводів скарги ОСОБА_1 . Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Павлова Е.С. зазначила, що ОСОБА_3 покладається на рішення суду, зазначала, що ОСОБА_3 поверне кошти особі, визначеній за рішенням суду.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень про що у справі є докази. Позивачка ОСОБА_1 була сповіщена повідомленням її представника - адвоката Сініціної О.П., що представник підтвердила в судовому засіданні. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 була сповіщена повідомленням її представника - адвоката Величко Л.П., що представник в суді визнала. Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Павлова Е.С. зазначила про належне повідомлення ОСОБА_3 (т. 4 а.с. 234, 239-242 т. 5 а.с. 43-44, 49-53, 82).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_6 , яка є мамою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується, відповідно, свідоцтвом про смерть та свідоцтвами про народження та про шлюб, де було змінено прізвища (т. 3 а.с. 181, 185-188).

06 травня 2014 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Київського МНО Чернокур О.М. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 26).

За заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_6 та видано свідоцтво про право на спадщину на законом на грошові кошти в сумі 5 378,07 грн. (т. 3 а.с. 174-226).

В матеріалах спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_6 міститься нотаріально посвідчений заповіт від 08 жовтня 2010 року на житловий будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку за вищевказаною адресою на ім`я ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 197).

Також в матеріалах спадкової справи міститься нотаріально посвідчений заповіт від 08.10.2010 року на кв. АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_2 (т. 3 а.с. 197-а).

08 березня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , яка до смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .(т. 3 а.с.193-а).

З належно завіреної копії матеріалів спадкової справи убачається, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_6 була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою в АДРЕСА_2 . (т. 3 а.с. 195-а).

Таким чином, до кола спадкоємців першої черги щодо майна померлої ОСОБА_6 належать її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В матеріалах спадкової справи наявна фотокопія письмової заяви під назвою «Заповіт» від 12 листопада 2013 року від імені ОСОБА_6 , який нотаріально та (або) в інший передбачений законодавством порядок, не посвідчувався. Відповідно до якого ОСОБА_6 зазначила: «на випадок смерті хоче віддати всі гроші, які заробила своїм трудом і накопичила протягом життя, своїй сім`ї дочці ОСОБА_2 в сумі 1000 000 доларів США, онуці ОСОБА_13 в сумі 2 000 000 доларів США, сестрі ОСОБА_14 2 000 000 доларів США. Вказані кошти хочу щоб моя сім`я отримала після 2020 року. Гроші прошу зберігати мою подругу ОСОБА_3 та після 2020 року віддати моїм дівчатам ОСОБА_6 12.11.2013 року" (т. 3 а.с. 225).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. з заявами про прийняття спадщини за складеною померлою ОСОБА_6 заявою від 12 листопада 2013 року (т. 3 а.с. 220, 224).

Постановами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. від 28.03.2023 року та 21.03.2023 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на належне майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на грошові кошти загальним розміром 5 000 000 доларів США, які померла заповідала у заповіті, який був складений 12 листопада 2013 року, у зв`язку з тим, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, згідно ст.1247, 1248 ЦК України (т. 3 а.с. 221, 226).

З наданої відповіді Головного управління національної поліції в Київській області Обухівського районного управління поліції убачається що експертам Київського НІДСЕ для проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0000233 від 07.02.2022 року надавався оригінал заповіту від імені ОСОБА_6 , датований 12.11.2013 року. Після проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0000233 від 07.02.2022 року, досліджуваний об`єкт оригінал заповіту від імені ОСОБА_6 , датований 12.11.2013 року, частково знищений, у зв`язку з чим змінив свій первинний стан. Досліджуваний об`єкт частково знищений та змінив свій первинний стан, у зв`язку із тим, що з нього було вирізано штрихи реквізитів документів та фрагментів паперу (т. 4 а.с. 1-39).

До районного суду було надано акти перевірки наявності грошових коштів № 1 від 11.01.2014 року переданих ОСОБА_3 на підставі заповіту ОСОБА_6 від 12.11.2013 року складений адвокатом ОСОБА_22 та аналогічний акт № 2 від 15.02.2022 року де зафіксовано збереження грошових коштів в сумі 4 924 000 доларів США. Допитаний районним судом в якості свідка ОСОБА_22 обставини вказані в актах підтвердив. (т. 2 а.с. 107, 108).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Стаття 1247 ЦК України встановлює форму заповіту, за змістом якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Разом з тим, відповідно до положень статті 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Отже недотримання вищенаведених вимог щодо форми та відсутність нотаріального(або іншими посадовими особами, згідно ст.1247, 1248 ЦК України) посвідчення письмової заяви під назвою «Заповіт» від 12 листопада 2013 року від імені ОСОБА_6 , дають підстави для висновку про його нікчемність.

Поряд з цим, в суді першої інстанції 01 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Павлова Е.С. подала письмові пояснення в яких відповідачка ОСОБА_3 не заперечувала факт отримання нею грошових коштів від ОСОБА_6 та зазначала, що ОСОБА_3 передасть грошові кошти у сумі 4 924 000 доларів США, які вона зберігає відповідно до заповіту ОСОБА_6 за рішенням суду тій стороні, на користь якої буде ухвалено рішення (т. 3 а.с. 238-244).

На підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав вказані обставини встановленими.

06 травня 2014 року, тобто протягом визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку, ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Київського МНО Чернокур О.М. заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 її матері - ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 26).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Оскільки судом встановлено і сторони не заперечували, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_6 була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину. (т. 3 а.с. 195-а).

Щодо права, яке сторони вважали порушеним та обраного способу захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За частиною другою статті 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.(пункт 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 в редакції чинній на час відкриття спадщини).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частини перша, друга статті 1212 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину на все спадкове майно, у тому числі, на грошові кошти, які залишились після смерті їх матері ОСОБА_6 , а відтак вказані сторони по справі мають право успадкувати по 1/2 частини вказаних коштів. Приватним нотаріусом Київського МНО Чернокур О.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що заповіт не був посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, згідно ст. 1247, 1248 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як спадкоємиці за законом першої черги, кожна не визнають і оспорюють право на спадкування за законом вищевказаних грошових коштів, які залишились після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 їх матері ОСОБА_6 , враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують перешкоди для оформлення спадкових прав, тому визнання права власності у порядку спадкування за законом є ефективним способом захисту.

До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2023 року у справі № 521/8998/13-ц (провадження № 61-10116св21).

Крім того, суд апеляційної інстанції також врахував, що відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 у відзиві на позов не заперечувала факт отримання нею грошових коштів від ОСОБА_6 та зазначала, що ОСОБА_3 передасть грошові кошти у сумі 4 924 000 доларів США, які вона зберігає відповідно до письмового розпорядження ОСОБА_6 за рішенням суду тій стороні, на користь якої буде ухвалено рішення (т. 3 а.с. 238-244).

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 права власності на готівкові грошові кошти в сумі 2 462 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_2 права власності на грошові кошти в сумі 2 462 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і стягнення з ОСОБА_3 як безпідставно збережених грошових коштів в сумі 2 462 000 доларів США.

Позивачка ОСОБА_1 у цьому провадженні не заявляла позовних вимог про стягнення на її користь із ОСОБА_3 , як безпідставно збережених вищевказаних грошових коштів. Поряд з цим, колегія суддів враховує позицію у цій справі відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 , яка зазначала, що передасть грошові кошти у сумі 4 924 000 доларів США, які вона зберігає відповідно до письмового розпорядження ОСОБА_6 за рішенням суду тій стороні, на користь якої буде ухвалено рішення. При цьому, ОСОБА_1 не позбавлена права заявити такі вимоги до ОСОБА_3 в іншому провадженні.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та порушив норми процесуального права, не врахував правових висновків Верховного Суду, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення зустрічного позову.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Інші доводи скарг цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Щодо судових витрат.

Позивачка ОСОБА_1 сплатила 13 420 грн. судового збору за подання позовної заяви, за подання апеляційної скарги сплачено 20 130 грн., що підтверджується квитанціями (т. 1 а.с. 69, т. 5 а.с. 21).

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 також просила стягнути 13 420 грн. судового збору за подання позовної заяви, тобто з кожного відповідача по 6 710 грн. та витрати на правову допомогу, за подання апеляційної скарги сплачено 20 130 грн., сплата судового збору підтверджується квитанціями (т. 2 а.с. 21 т. 4 а.с. 228).

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 608,00 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 9 912,01 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції (пропорційно до задоволених позовних вимог 49,24 %).

Крім того, з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 3 304,00 грн. з кожної окремо за розгляд справи судом першої інстанції та за розгляд справи судом апеляційної інстанції по 4 956,00 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог 49,24 %).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 таОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) право власності на готівкові грошові кошти в сумі 2 462 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на готівкові грошові кошти в сумі 2 462 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) - 2 462 000 доларів США безпідставно збережених грошових коштів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) 6 608,00 грн. судового збору за розгляд справи районним судом і 9 912,01 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_3 ), з кожної окремо, на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) - по 3 304, 00 грн. судового збору за розгляд справи районним судом і 4 956,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 12 вересня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова