Провадження № 2-з/638/90/24
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Смирнов В.А.,

при секретарі Каркан А.В.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить заборонити ОСОБА_2 відчуження належного йому нерухомого майна до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_2 взяв в неї в борг грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США та 300 000 грн., про що власноручно написав розписку. Щодо повернення взятих в борг коштів, протягом всього часу користування грошима заявника, сам ОСОБА_2 до заявника не звертався. Станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з вказаною заявою борг не повернув, а коли йому стало відомо, що заявник має намір стягувати з нього позичені кошти в судовому порядку, з ціллю уникнення від виконання зобов`язань, почав продавати належну йому нерухомість. Так, 09 серпня 2024 року право власності на квартиру боржника, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 224, було зареєстровано за ОСОБА_3 .. Так, станом на 20 лютого 2024 року, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності боржника ще перебувала квартира АДРЕСА_1 , а вже станом на 27 серпня 2024 року відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначена квартира вибула з його власності. Таким чином, боржник усвідомлює що має борг та умисно вчиняє дії щоб уникнути його повернення. При цьому, відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна почало ним здійснюватися саме після того як йому стало відомо про наміри заявника стягнення з нього боргу в судовому порядку, задля неповернення боргу.

Станом на день звернення заявника з вказаною заявою у власності боржника, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ще знаходиться однокімнатна квартира АДРЕСА_2 та однокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

Заявник зазначає, що при невжитті заходів забезпечення позову, боржник продовжить реалізовувати належне йому майно, що призведе до неможливості виконання рішення суду та стягнення з нього боргу.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконанняможливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідноч.1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову встановлено, що заявник обґрунтовує свою заяву тим, що вона надала у борг грошові кошти ОСОБА_2 у розмірі 14000 доларів США та 300000 грн. Видрін в свою чергу, займані кошти заявнику не повертає, а після того як дізнався, що ОСОБА_1 має намір стягнути вказані кошти у судовому порядку, почав відчужувати своє нерухоме майно. З метою недопущення ускладнення виконання майбутнього рішення за позовом ОСОБА_1 остання просить заборонити ОСОБА_2 відчуження належного йому нерухомого майна до вирішення справи по суті.

Разом з тим, заявником не конкретизовано вимоги заяви про забезпечення позову, не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, не вказано вартість такого майна для перевірки співмірності заявленим вимогам у майбутньому, а також взагалі не надано жодних доказів на підтвердження наявності у власності відповідача будь-якого майна та коштів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів.

Ухвала суду набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.А. Смирнов