БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2682/24
провадження № 2-о/361/181/24
УХВАЛА

10 вересня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Іванової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, де просила встановити факт проживання однією сім`єю. Заява обґрунтована тим, що 07.12.2022 в районі бойових дій поблизу н.п. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання загинув старший стрілець ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_2 . Заявниця, яка є сестрою загиблого військовослужбовця, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю брата. За наслідком розгляду поданих Заявницею документів ІНФОРМАЦІЯ_2 складено висновок щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 від 06.06.2023 № 1204/2/3/1/4514/2208. Заявниця просить встановити факт того, що вона та ОСОБА_2 в період від дня народження по день загибелі проживали однією сім`єю.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024 року відкрито провадження у справі.

У судовому засідання заявник та її представник - адвокат Демченко О.Б. заяву підтримали, просили про її задоволення.

Представник заінтересованої особи - Марціс Б.С. заперечував проти задоволення заяви посилаючись на те, що заявник обрала неправильний спосіб захисту порушеного права та не надала належних доказів на підтвердження факту, який просить встановити.

При розгляді даної справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Так, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частиною 6 статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 201/10689/23 (провадження № 61-16879 св 23)).

Метою звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як зазначає остання у своїй заяві, є в тому числі необхідність отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

У ході розгляду справи представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, що заявник обрала неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки факт який вона просить встановити, не є підставною для виплати заявниці одноразової грошової допомоги. Крім того, заявник не надала належних доказів на підтвердження факту, який просить встановити.

У спірних правовідносинах саме Міністерство оборони України є спеціальним суб`єктом, який відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» зі змінами та доповненнями, уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги, яку має на меті отримати заявниця у разі встановлення вказаного факту.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження з огляду на імперативну вказівку закону.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 755/9100/18 (провадження № 61-17332св20), від 25.10.2022 у справі № 760/13773/20 (провадження № 61-797св22) та від 31.05.2023 у справі № 591/134/22 (провадження № 61-1663св23), від 7.02.2024 у справі № 383/821/22 (провадження № 61-5935св23).

Таким чином, під час розгляду справи у порядку окремого провадження судом з`ясовано наявність спору про право, що відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України є безумовною підставою для залишення заяви без розгляду. Рішення суду про залишення заяви без розгляду не позбавляє ОСОБА_1 права, передбаченого ст. 3 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав в позовному провадженні з залученням до справи тих осіб, на права та обов`язки яких може вплинути вирішення спору.

Ураховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику її право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН