Провадження № 2/522/6138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Байчури А.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якій просить:

розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20.06.1981 року у Центральному відділі РАЦС міста Одеси, актовий запис № 446.

Позовні вимоги про розірвання шлюбу позивач обгрунтовує тим, що підставою розірвання шлюбу є обставини, зумовлені відсутністю спільних інтересів, різними поглядами на життя, відсутнім взаєморозумінням. Також у позовній заяві зазначено, що подружжя спільного побуту та господарства не веде, шлюб втратив будь-який сенс та подальше продовження його стало неможливим у зв`язку з втратою почуттів любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даними позовними вимогами. Вирішити питання про розірвання шлюбу у досудовому порядку неможливо через повне небажання відповідача розлучатись та вчиняти будь-які дії для реєстрації розірвання шлюбу. Підстав для примирення позивач не вбачає, залишає за собою прізвище " ОСОБА_3 ".

Разом із позовною заявою від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В.

Ухвалою суду від 13.08.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 11.09.2024.

У судове засідання 11.09.2024 року сторони не з`явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Судове засідання відкладено на 16.09.2024.

У судове засідання 16.09.2024 сторони не з`явилися. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі та про визнання позову.

Інших клопотань та заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на необхідність у недопущенні затягування строків розгляду справи судом та з урахуванням визнання позову відповідачем, наданням до суду заяв про розгляд справи без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з огляду на неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.2-3 ст. 56 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрували 20.06.1981 року шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20.06.1981 зроблено відповідний актовий запис № 446. Шлюб зареєстрований Центральним відділом РАЦС м. Одеси, подружжю видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_3 (а.с. 9).

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , з якого вбачається що у подружжя є повнолітня донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

ОСОБА_1 виявлено бажання розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Крім того, на адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій зазначено, що відповідач визнає позов.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Малолітніх дітей у подружжя від шлюбу немає. Позивач підстав для примирення не вбачає, відповідач не звертався до суду із вимогами про надання часу на примирення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце; бажання й право одного з них на розірвання шлюбу не може бути порушено.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 20.06.1981 року у Центральному відділі РАЦС м. Одеси, актовий запис № 446.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України).

Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виявлено бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище " ОСОБА_3 ".

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції до платіжної інструкції № 61 від 18.07.2024, позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 гривень. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідінсть стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263, 265, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), зареєстрований 20.06.1981 року у Центральному відділі РАЦС м. Одеси, актовий запис № 446.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА