КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10вересня 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року справу передано до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за загальним правилом підсудності.

Не погоджуючись із такою ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі.

Своїм правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористався.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов подано за правилом альтернативної підсудності (ст. 28 ЦПК України) - за місцем проживання позивачки.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції посилався на ч. 1 ст. 27 ЦПК України, якою встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 31 ч. 1 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за встановленим місцем проживання відповідача.

Колегія суддів не може погодитися з цим висновком з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів.

Згідно з ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

До позовної заяви долучено довідку про реєстрацію місця проживання особи, відповідно до якої позивачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6). Вказана обставина підтверджується також доданим до апеляційної скарги витягом з реєстру територіальної громади станом на 10 липня 2024 року (а.с. 23).

Суд першої інстанції цього не перевірив, не звернув увагу, що предметом позову у даній цивільній справі є стягнення аліментів. Отже, до даної справи можуть бути застосовані правила альтернативної підсудності, відповідно до ст. 28 ЦПК України.

Суд першої інстанції цього не врахував та дійшов помилкового висновку про необхідність передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова