Справа № 369/7426/24
Провадження №2-ві/369/29/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Волчко А.Я.,

За участю секретаря Гребенюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Хасіна Ігоря Борисовича , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ОЙЛ» про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/7426/24 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ОЙЛ», Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. перебуває вказана цивільна справа.

05.09.2024 року Хасін Ігор Борисович , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ОЙЛ» подав до суду заяву про відвід судді Янченку А.В.

Вказана заява про відвід мотивована тим, що суддя Янченко А.В., розглядав справу між ОСОБА_3 (син Позивача у даній справи) та ОСОБА_4 (директор та бенефіціар ТОВ «Софія Ойл») № 372/2920/22, предметом якої було встановлення факту спільного проживання, та виніс рішення від 15.05.2023 року про відмову в задоволенні позову.

Заявник зазначає, що оскільки всі зазначені справи: даний спір, справи № 369/15888/21, № 372/2920/22 та справа № 369/6181/24 є пов`язаними між собою та витікають з одних й тих самих правовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суддя Янченко А.В. мав заявити самовідвід, оскільки після розгляду справи № 372/2920/22 у нього склалася суб`єктивна позицію щодо цих відносин, яка не дозволяє йому розглянути даний спір об`єктивно та неупереджено.

Суддя, що розглядав справу № 369/15888/21, визнав факт неможливості забезпечити розгляд пов`язаної справи в ухвалі від 29.04.2024 року у справі № 369/6181/24, задовольнивши заяву ТОВ «Софія Ойл» про відвід (не заявивши самовідвід, а саме задовольнивши заяву про відвід, подану на підставі його упередженості), проте, суддя Янченко А.В., за таких саме обставин, не знайшов підстав для самовідводу, виявивши свою упередженість.

Як вбачається з позовної заяви, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує виключно наявністю судового рішення у справі № 369/15888/21, яким було вирішено стягнути з ТОВ «Софія Ойл» кошти, отримані ним за договором позики від 22.09.2017 року.

Ухвалою КЦС ВС від 06.11.2023 року, копія якої додана до позову, було відкрито касаційне провадження з перегляду судових рішень у справі № 369/15888/21 та зупинено виконання цих рішень.

Відтак, на переконання заявника, станом на дату відкриття провадження рішення у справі № 369/15888/21 не підлягало виконанню, не може вважатися таким, що набрало законної сили та є джерелом встановлених фактів чи обставин.

В зв`язку з цим, за клопотанням ТОВ «Софія Ойл», судове засідання було відкладено з метою отримання постанови КЦС ВС, оскільки подальший розгляд даної справи є неможливим.

Оскільки станом на 02.09.2024 року ТОВ «Софія Ойл» не отримано копію постанови КЦС ВС у справі № 369/15888/21, текст постанови відсутній в ЄДРСР, заявником було подано через систему «Електронний суд» відповідну заяву про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 03.09.2024 року.

Незважаючи на це, а також на те, що раніше суддею було визнано необхідність отримання постанови КЦС ВС у справі № 369/15888/21, як передумови для продовження розгляду даної справи, ухвалою від 03.09.2024 року суд навіть не згадав про це.

Крім того, заявник відзначав, що ТОВ «Софія Ойл» було подано через систему «Електронний суд» заяву про закриття провадження у даній справі, зважаючи на її непідвідомчість судам загальної юрисдикції.

Клопотання було обґрунтовано правовою позицією Верховного Суду, оприлюдненою в постанові від 21.04.2020 року у справі № 910/17433/19 за позовом фізичної особи до юридичних осіб, яка є цілком релевантною та, у разі незгоди з якою суд зобов`язаний навести обґрунтування такої незгоди.

Проте, як вбачається з ухвали від 03.09.2024 року, на переконання заявника, суд не обґрунтував мотиви відхилення заяви про закриття провадження.

Незважаючи на те, що предметом даної справи є чітко визначений договір про відкриття кредитної лінії між відповідачами, суд і в ухвалі про відкриття провадження, і в ухвалі від 03.09.2024 року зазначає про те, що предметом спору є договір позики. В даному випадку, на переконання заявника, йдеться не про описку, а про формальний підхід до розгляду справи та відверте цитування помилкових доводів позивача.

Враховуючи викладене, оскільки після ознайомлення зі змістом ухвали від 03.09.2024 року у ТОВ «Софія Ойл» виникли об`єктивні сумніви у неупередженості судді та його спроможності забезпечити об`єктивний розгляд даної справи, керуючись ЦПК України, ТОВ «Софія Ойл» заявило відвід судді Янченку А.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024, заява про відвід передана до провадження судді Волчко А.Я.

Вивчивши заяву про відвід судді, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи, що відповідає положеннями ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві!» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений відвід судді Янченко Андрію Володимировичу заявником - представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ОЙЛ» - Хасіна І.Б. не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах ст. 36 ЦПК України, в яких визначено підстави для відводу судді.

До заяви представник відповідача не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а подана заява містить лише припущення певних обставин.

Крім того, доводи, на які посилається заявник в заяві про відвід судді, не є підставою для відводу судді, а лише зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді, що в свою чергу може бути предметом дослідження при апеляційному оскарженні рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,36,39,40,182,260,261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні Хасіна Ігоря Борисовича , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ОЙЛ» про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/7426/24 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ОЙЛ», Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Андрій ВОЛЧКО