Провадження № 2/734/548/24 Справа № 734/1561/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 липня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань - Чумак Н.М.,

представника позивача - Лось Г.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець справу за позовною заявою Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, про відібрання малолітніх дітей з позбавленням батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, про відібрання малолітніх дітей з позбавленням батьківських прав.

Позов обгрунтовано тим, що внаслідок ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків створилися умови, які шкодять інтересам дітей. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відомості про батька малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Відомості про батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час проживання на території села Гальчин, Чернігівської області, Чернігівського району, зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, належним чином не доглядає за дітьми, не створила умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дітей, в будинку незадовільний санітарний стан, житловий будинок потребує капітального ремонту. Власного житла немає. Малолітні діти не забезпечені повноцінним харчуванням, предметами гігієни. Мати дітей ОСОБА_2 на зауваження старости старостинських округів, фахівця із соціальної роботи, служби у справах дітей щодо неналежного догляду за дітьми, невживання спиртних напоїв, створення належних умов для проживання та виховання дітей не реагує. ОСОБА_2 здійснює догляд за дитиною до трьох років. Отримує допомогу по догляду при народженні дитини, допомогу на дітей, як одинока мати та допомогу, як малозабезпечена сім`я. Кошти, які отримує використовує не за призначенням, більшість витрачає на спиртні напої. Малолітній, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в основному у дідуся за адресою: АДРЕСА_2 . Керуючись ст. 170 Сімейного кодексу України, п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", на підставі Рішення виконавчого комітету Кіптівської сільської ради від 04 квітня 2024 року № 243 «Про негайне відібрання малолітніх дітей від їх матері» у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей, службою у справах дітей Кіптівської сільської ради, директором Центру надання соціальних послуг, старости Хрещатенського, Гальчинського старостинських округів, поліцейського офіцера громади, фельдшера Хрещатенського пункту здоров`я, малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібрано від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та Пауліну вилучено з небезпечного середовища. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано в сім`ю родичів, знайомих за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ю патронатного вихователя Михайло-Коцюбинської селищної ради. На основі вищевикладеного, враховуючи тривале ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач просить відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від їх матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з позбавлення її батьківських прав відносно дітей, у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, відзиву не подавала.

Третя особа Служба у справах дітей Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, в судове засідання свого представника не забезпечила, заява та клопотань на час розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник третьої особи у судовому засіданні вказала, що відповідачка не цікавиться як діти, дітей не відвідує, не телефонує, хоча можливість побачитися з дітьми є, ніхто їй не перешкоджає.

Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що перший місяць телефонувала дітям, то вони не хотіли взагалі спілкуватися, а два місяці не телефонувала, бо не було на рахунку. Позов не визнає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою сільської ради.

Відомості про батька малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджує витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, виданий Козелецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.03.2024 року.

Відомості про батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджує витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 5, виданий Козелецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.03.2024 року.

З характеристики за місцем проживання ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 проживає із співмешканцем ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 також схильний до вживання алкогольних напоїв. Відомо, що від сусідів та мешканців громади надходили скарги про порушення громадського порядку, як в денний, так і в нічний час - шум, галас, крики, а в нічний час вмикають музику, на зауваження не реагують.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 від 11.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , санітарний стан житлового приміщення незадовільний, відповідачка проживає з співмешканцем та на час перевірки перебувають у нетверезому стані, в кімнатах стійкий неприємний запах, на столі немитий посуд, пляшки з під спиртних напоїв, подвір`я біля будинку захаращене, в родині виникають конфлікти у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв. Відповідачка та співмешканець сваряться нецензурною мовою. Діти вилучені із сім`ї за рішенням виконавчого комітету.

Згідно рішення виконавчого комітету Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 243 від 04 квітня 2024 року про негайне відібрання малолітніх дітей від їх матері, відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від їх матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей. Службі у справах дітей Кіптівської сільської ради здійснити заходи щодо подальшого влаштування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 258 від 08 квітня 2024 року про негайне відібрання дітей від матері та доцільності позбавлення її батьківських прав, затвердити висновок щодо відібрання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від їх матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та доцільності позбавлення її батьківських прав. Порушити клопотання перед Козелецьким районним судом Чернігівської області щодо відібрання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та доцільності позбавлення її батьківських прав відносно дітей.

Згідно із висновком Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області як органу опіки та піклування про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та доцільності позбавлення її батьківських прав, орган опіки та піклування вважає за доцільне негайно відібрати дітей від їх матері у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей з позбавленням її батьківських прав.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частинами 1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дітей, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про відібрання дітей та позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, а умови в яких перебувають діти несуть безпосередню загрозу для їх життя та здоров`я.

Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також прояву з її боку материнської турботи, поведінка відповідача не направлена на належне забезпечення рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми материнськими обов`язками.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню законних прав дітям на нормальні умови життя.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дітей, обов`язками щодо малолітніх дітей та виникнення в сім`ї небезпечної для дітей обстановки, а саме для їх життя, здоров`я і морального виховання, що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для задоволення позовних вимог та відібрання малолітніх дітей від відповідача з позбавленням її батьківських прав.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Керуючись статтями 7, 150, 152, 155, 164, 170 Сімейного Кодексу України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, про відібрання малолітніх дітей з позбавленням батьківських прав, - задовольнити.

Відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від їх матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з позбавлення її батьківських прав відносно дітей, у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2024 року.

Головуючий суддя Сергій БАРАНЕНКО