Справа № 317/6680/23
Провадження № 2/317/662/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (третя особа на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна) про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду), -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області представником ОСОБА_1 , адвокатом Погосян М.А., подано позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду).

Позов обґрунтовано наступним.

Відповідачка ОСОБА_3 є рідною тіткою позивачки ОСОБА_1 . Протягом тривалого часу між ними були добрі, родинні відносини. Позивачка доглядала за дідусем та бабусею. Також вона допомагала своїй тітці відповідачці ОСОБА_3 .

З початком повномасштабного вторгнення позивачка була вимушена, для забезпечення своєї безпеки та безпеки своєї дитини, виїхати за межі міста Запоріжжя.

За час відсутності ОСОБА_1 в місті Запоріжжі її тітка перестала з нею спілкуватись. Як згодом з`ясувалось, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання (догляду), за яким її тітка передала у власність ОСОБА_2 свою квартиру.

При цьому їй стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 забрала її тітку ОСОБА_3 проживати до себе в село Біленьке, де фактично ОСОБА_3 виконує всю домашню роботу, доглядає за хворим чоловіком ОСОБА_2 тощо.

Зазначила, що її тітка, відповідачка ОСОБА_3 вже має похилий вік і не в змозі повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, про що свідчать обставини укладення договору та той факт, що вона раптом перестала спілкуватись з позивачкою. Вважає, що укладення оскаржуваного договору було ініційоване ОСОБА_2 лише для того, щоб забрати квартиру її тітки, відповідачки ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене та з посиланням на норми ч. 3 ст. 203 та ст. 215 ЦК України, просила суд визнати недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08 червня 2023 року та зареєстрований у реєстрі за № 478, оскільки волевиявлення ОСОБА_3 не відповідало її волі.

В судовому засіданні представниця позивачки ОСОБА_1 , адвокат Погосян М.А. та сама позивачка позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Представниця позивачки наголосила на тому, що неприйнятною є ситуація, коли сторонні особи втручаються у взаємовідносини між родичами та користуються безпорадним станом особи, щоб заволодіти її квартирою, фактично обірвавши всі зв`язки цієї особи з її родичами.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адвокат Гончаренко П.П. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовної заяви та зазначив, що оскаржуваний договір був укладений його сторонами добровільно та усвідомлено. Цей договір був посвідчений нотаріально, при цьому нотаріусом перевірено обсяг цивільної дієздатності всіх сторін договору та встановлено дійсність їх волевиявлення для його укладення.

Також зазначив, що позивачка ОСОБА_1 не є стороною договору довічного утримання (догляду). Укладенням цього договору ніяке право позивачки не порушено, тож вона взагалі не має право на його оскарження. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. до суду не з`явилась. Надала письмові пояснення, в яких зазначила про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які мають право оскаржити договір, що є предметом спору. Вказаним договором не порушено жодне право ОСОБА_1 а відтак, згідно до приписів ст. 4 ЦПК України, вона не має права на звернення до суду з даним позовом.

Суд, вислухавши позивачку та її представницю, представника відповідачів, дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків.

В матеріалах справи міститься копія договору довічного утримання (догляду) від 08 червня 2023 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язується здійснювати довічний догляд ОСОБА_3 на умовах договору (а.с. 160-163).

Вказаний договір викладений на нотаріальному бланку (НСМ 153350) та посвідчений приватним нотаріусом Корнієнко Я.С., якою відповідно до вимог закону перевірено дієздатність ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, одним з видів правочинів є договір, тобто домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ч. 1 ст. 626 ЦК України.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а її волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що оскаржуваний правочин не відноситься до тих, недійсність яких прямо встановлена законом, оскільки при його укладенні дотримано всіх необхідних умов для такого роду правочинів (письмова форма та нотаріальне посвідчення згідно до ст. 745 ЦК України).

Крім того, судом в даній справі не встановлено жодної обставини, яка дозволила б дійти висновку про те, що оскаржуваний договір був укладений ОСОБА_3 поза її дійсним волевиявленням, адже при нотаріальному посвідченні правочину нотаріус з`ясувала це питання. Будь-яких медичних або інших документів, які б свідчили про неможливість ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, матеріали справи не містять.

Таким чином, судом в ході розгляду цієї справи не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав та інтересів ОСОБА_3 при укладенні оскаржуваного договору. Пояснення позивачки та допитаного свідка, доводи представниці позивачки, цих висновків суду не спростовують, оскільки не підтверджуються будь-якими іншими доказами.

Також судом в ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваним договором прав та інтересів позивачки ОСОБА_1 , яка не є стороною цього договору та не є власником майна, що за ним передане.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом має особа, права, свободи або інтереси якої порушені, не визнані або оспорювані.

Враховуючи те, що предметом позову ОСОБА_1 є оскарження договору довічного утримання (догляду), що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08 червня 2023 року, яким не порушені права, свободи та інтереси позивачки, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не відноситься до тих осіб, які мають право подати даний позов. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 12 вересня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду) залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін