Справа№592/6712/24
Провадження №2/592/1544/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що 11.08.2017 між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя із ОСОБА_2 у неї не склалося, фактично подружні стосунки були припинені в лютому 2018 року. Після припинення шлюбних стосунків син ОСОБА_4 залишився із нею. ОСОБА_2 коштів на утримання сина не надавав, відтак рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 07.08.2018 стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача. Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 27.05.2019 шлюб із ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 залишився проживати разом із нею. Зв`язок між батьком та сином розірвався повністю. ОСОБА_2 сином не цікавився, не телефонував, не приїздив, матеріальної допомоги не надав, причому вона не чинила будь-яких перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 із сином. Вона увесь час самотужки піклується про сина, його батько жодного разу не з`явився за місцем проживання. ОСОБА_2 , навіть, не телефонує та не цікавиться життям та здоров`ям, подіями, які відбуваються у житті сина. Коли син був зовсім ОСОБА_5 , ОСОБА_2 вітав його з днем народження, протягом останніх 3-4 років не вітав ані з днем народження, ані з іншими святами, жодних подарунків не дарував. Його байдуже ставлення до сина її вкрай обурює. Дитина взагалі не знає свого біологічного батька: показуючи фотографію відповідача синові, він каже «дядя». Весь цей час і до сьогоднішнього дня вона, як мати піклується про сина: доглядає, купує харчі та одяг, відвідує дитячий садок, лікарів. Її батьки з любов`ю ставляться до свою онука, допомагають доглядати та виховувати його разом. Окрім цього вона познайомилася та зійшлася із чоловіком, проживають разом з ним однією сім`єю. Цивільний чоловік з турботою ставиться до неї та сина, забезпечує усім необхідним. Син ОСОБА_4 на даний час називає його батьком, у них дуже гарні взаємовідносини, любов один до одного. Вона хоче аби її син зростав у повній люблячій родині, а тому в перспективі має намір укласти шлюб і хоче аби її чоловік усиновив ОСОБА_4 . У свою чергу біологічний батько - відповідач на даний час перебуває за кордоном. Аліменти за судовим рішенням сплачує не регулярно, має заборгованість. До початку повномасштабного вторгнення відповідач приїздив до України в листопаді 2021 року. Із цієї причини, а саме з метою безперешкодного виїзду за межі України ним було погашено значну заборгованість по аліментам, яку він тривалий час акумулював. На даний час, у зв`язку із воєнними діями відповідач не має наміру повертатися в Україну, тим більше створив за кордоном родину, де у нього народилася дитина, а тому аліменти виплачує не регулярно, не в повному розмірі, як йому заманеться. Окрім аліментів, ОСОБА_2 не надає жодної матеріальної допомоги синові, не бере участі у додаткових витратах на дитину. Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, в судове засідання не з`явився. Надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, під час спільного проживання у сторін по справі народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.08.2018 у справі № 592/5200/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет», починаючи з 10.05.2018 до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Рішенням Ковпаківского районного суду м. Суми від 27.05.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.08.2017 Зарічним районним у місті Суми відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, за актовим записом №554, розірвано (а.с.8).

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 08.04.2024 становить 23140,72 грн, при цьому відповідачем ОСОБА_2 сплачувалися аліменти майже кожен місяць (а.с. 9-11).

Згідно інформації з Сумського дошкільного навчального закладу (ясла садок) №5 «Снігуронька» м. Суми Сумської області від 11.04.2024 №01-59/80 з 07.09.2020 по 11.02.2022 зі слів вихователів ОСОБА_3 в дошкільний заклад приводили та забирали додому мати та бабуся (а.с.13).

З довідки наданої Сумським дошкільним навчальним закладом (центр розвитку дитини) №28 «Ювілейний» Сумської міської ради від 12.04.2024 №01-66/74,- ОСОБА_3 виховується у дошкільному навчальному закладі з 01.09.2023. Батько, ОСОБА_2 не спілкувався з вихователями, не забирав сина додому, не брав участі у батьківських зборах. Мама, ОСОБА_1 , відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, є тактовною та ввічливою (а.с.14).

Відповідно до довідки наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги №1» Сумської міської ради №01-23/3/306 від 22.04.2024,- зі слів лікаря, за період з моменту укладення декларації про здоров`я та розвиток ОСОБА_6 піклується його мати ОСОБА_1 , на прийомі у лікаря хлопчика супроводжує саме вона. За період з моменту укладення декларації ОСОБА_2 батько ОСОБА_6 , жодного разу до лікаря дитину не супроводжував, за наданням медичної допомоги сину не звертався, станом його здоров`я не цікавився (а.с.15).

З довідки наданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» МОЗ України від 12.04.2024,- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.03.2024 по 18.03.2024 перебував на обстеженні в відділенні дитячої неврології НДСЛ «Охматдит» у супроводі своєї мами ОСОБА_1 . За час перебування інші члени сім`ї в стаціонарі не перебували (а.с.16).

Відповідно до довідки №15 від 16.04.2024 виданої Громадською організацією «Дитячо юнацький клуб карате «Прогрес»,- мама ОСОБА_1 , зі слів особистого тренера проводить і забирає дитину із занять, займалася влаштуванням сина до секції карате та покупкою спорядження для занять (а.с. 17).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання пояснив, що батько у вихованні дитини участі не бере, дитина батька не знає, батька називає іншого чоловіка.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він проживає разом з ОСОБА_1 3 роки, хоче зробити повноцінну родину, батька за цей час не було ні разу, батьком називає його.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_2 , який є батьком дитини ОСОБА_10 бачила лише один раз коли дитині був 1 місяць. Знайомі з позивачем багато років, оскільки працювали разом.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що має дружні стосунки з ОСОБА_1 , батька дитини не знає, у вихованні дитини він участі не приймає, на святах у дитини відсутній.

Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради суду було надано висновок від 09.09.2024 № 1363/27.1-26 про можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.62).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини шоста восьма статті 7 СК України).

Згідно з частин 1, 2, 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Враховуючи установлені судом обставини про те, що відповідач не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Також, враховуючи те, що спеціалістом Управління було проведено розмову з малолітньою дитиною, яка повідомила, що свого біологічного батька не знає, не бачив його та не спілкувався з ним. ОСОБА_4 вважає своїм батьком ОСОБА_8 , якого і називає татом.

Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Позивач просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Позивач надала на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги № 18-04/24 від 18.04.2024, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язалася виплатити адвокату Давидову А.Г. гонорар у розмірі 5000 грн; довідкою квитанцією про оплату послуг до договору про надання правової допомоги №18-04/24 від 18.04.2024, згідно якої ОСОБА_1 сплатила 5000 грн, а адвокат Давидов А.Г. кошти отримав.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних з позбавленням батьківських прав, тому її складання не вимагає значного часу.

Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Крім того слід стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 137, 141, 142, 229, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. та 3000 грн витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто Ковпаківським районним судом м. Суми, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, м. Суми, вул. Харківська, 35, код за .

Суддя В.Б. Князєв