ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1481/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/3005/24 Категорія: 304090000 Стеценко О.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 (повний текст складено 10.07.2024, суддя в суді першої інстанції Стеценко О.С.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у березні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №630924587 від 14.05.2018 у сумі 57 487,49 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 17 000,00 грн.

У обґрунтування вказано на те, що 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 14.05.2018, що укладено між ПАТ «Альфа- Банк» та боржником, яким є ОСОБА_1

18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого вказані вище права перейшли до ТОВ «Вердикт Капітал».

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договором №630924587 від 14.05.2018, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Так 14.05.2018 між позичальником ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту 630924587 укладено договір відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 200 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 14.05.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24,00 %.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надав Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.

Загальний розмір боргу, що підлягає стягненню станом на 23.02.2024, становить 57487,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 46091,92 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 2212,41 грн.; 3% річних 791,77 грн., інфляційні втрати 2929,81 грн.

При цьому, кредитування відбувалося шляхом відкриття кредитної лінії. Таким чином, кошти у розмірі 200 000,00 гривень одразу не були перераховані на рахунок відповідача одним платежем, а була відкрита можливість користуватися цими коштами при розрахунку карткою або зняттям кредитних коштів з рахунку. Вказане підтверджується наданою випискою по рахунку, відповідно до якої вбачається, яким чином відповідач користувався кредитними коштами.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 позов у справі відхилено з посиланням на недоведеність позивачем належного погодження позичальником умов договору, за якими розраховується кредитна заборгованість, а також не доведено пов`язаність банківських рахунків, якими доводиться обіг кредитних кошів відповідача, з умовами укладеного з ним кредитного договору.

Позивач подав на вказане рішення суду 09.08.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позов.

В обґрунтування вказано на те, що в оферті про укладення кредитного договору зазначено номер карткового рахунку відповідача, який також фігурує у довідці про обіг коштів по кредиту, чому суд уваги не надав. Також суд не врахував, що сторони кредитних правовідносин належним чином погодили умови кредитування.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 57487,49 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що згідно оферти на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.05.2018 відповідач ОСОБА_1 пропонує ПАТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між ОСОБА_1 та банком.

У розділі ІІ Оферти зазначено, що ОСОБА_1 пропонує банку відкрити йому поточний рахунок та випустити міжнародну платіжну карту строком на «три з моменту випуску».

У розділі ІІІ Оферти зазначено, що ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії відповідач пропонує встановити у розмірі 24% річних. Суму кредиту, що буде доступна йому у будь-який час протягом строку дії кредитної лінії та Угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в цій Оферті на укладання угоди, відповідач просить повідомити йому у порядку, визначеному договором.

Відповідно до розділу ІV Оферти платежі з повернення кредиту відповідач пропонує здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Пропонує банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору.

Як вбачається з розділу V Оферти у разі настання відкладальних обставин, що визначені договором, відповідач пропонує застосовувати умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у додатку № 4 до договору. У розділі ІІІ Додатку № 4 до договору визначаються такі умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»: сума кредиту, процентна ставка, строк користування кредитом, комісійні винагороди (у випадку їх наявності), порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальна розстрочка на карту». Всі відносини між відповідачем та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, відповідач пропонує врегулювати договором.

Розділом VІ Оферти передбачено, що строк відповіді на цю пропозицію складає 30 робочих днів з моменту подання її банку. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком Акцепту.

Відповідно до анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору на банківське обслуговування фізичних осіб від 14.05.2018, ОСОБА_1 підтвердив акцепт Публічної пропозиції на укладення договору на банківське обслуговування фізичних осіб на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до неї, що розміщені на веб-сторінці банку. Підтверджує, що в день підписання акцепту отримав примірник Договору та всіх додатків до нього.

Як вбачається з виписки з рахунку приватного клієнта № /0117 за період з 14.05.2018 по 17.05.2021, номер рахунку НОМЕР_2 , 14.05.2018 ОСОБА_1 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 22800 грн., 02.10.2019 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 5000 грн.

17.05.2021 між АТ «Альфа-банк» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» (фактор) укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку № 1-1 до договору.

Право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної оплати фактором ціни прав вимоги - 16 500 000 грн., у дату здійснення повної оплати фактором ціни прав вимоги сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (п.п 2.3, 4.2 договору).

Сума ціни прав вимоги сплачена фактором згідно із платіжним дорученням № 253 від 17.05.2021.

Як вбачається з додатку №1-1 до договору факторингу № 2 за № 7571 передана заборгованість ОСОБА_1 за договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018.

18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку № 1-1 до договору.

Право вимоги вважається відступленим фактору з дати підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою, встановленою в додатку № 2 до договору. Акт приймання передачі реєстру боржників підписується в день укладення цього договору. Права вимоги за цим договором сторони оцінюють у 297 673 170 грн. (п. 2.3 договору).

За актом приймання передачі фактору передано 12 901 боржник.

Як вбачається з додатку №1-1 до договору факторингу № 18-05/21 за № 7573 передана заборгованість ОСОБА_1 за договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1, № 3 до цього договору.

Права вимоги, що є предметом цього договору належить первісному кредитору на підставі договору факторингу № 18-05/2021 від 18.05.2021 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс».

Права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (додаток № 4) (п. 5.2 договору).

10.01.2023 між сторонами договору підписано акт прийому передачі реєстру боржників.

Як вбачається з додатку №3 до договору № 10-01/2023 за № 17489 передана заборгованість ОСОБА_1 за договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018.

Заявляючи про наявність у позивача права на стягнення кредитного боргу, що виник у відповідача за кредитним договором, права вимоги за яким перейшли до позивача, останній звернувся з позовом у цій справі до суду.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено наявність у відповідача кредитної заборгованості, що складається з тіла кредиту в сумі 46091,92 грн., адже матеріалами справи підтверджується укладення відповідного договору від 14.05.2018 шляхом проставлення підписів на анкеті-заяві (акцепті) оферти банку щодо кредитування.

При цьому надання відповідних кредитних кошів позичальнику підтверджується, зокрема, випискою по рахунку клієнта із зазначенням обігу кредитних коштів, що міститься у матеріалах справи на а.с.6 (на звороті) 11.

Апеляційний суд додатково враховує, що перші операції згідно цієї виписки із встановлення кредитного ліміту клієнту датовано 14.05.2018, коли було укладено кредитний договір.

Відтак посилання суду першої інстанції стосовно не підтвердження позивачем наявності кредитних правовідносин міх сторонами апеляційний суд вважає необґрунтованим, так як відповідний договір позичальником фактично був підписаний та в судовому порядку недійсним не визнавався.

Одночасно апеляційний суд констатує, що позивачем не доведено підстав для нарахування відсотків по кредиту, адже, як вірно вказав суд першої інстанції, позивачем не доведено наявності погодженого (підписаного) графіку погашення кредиту із визначенням відсоткової ставки. Отже позичальник не мав можливості ознайомитися із наявністю у нього обов`язку сплатити відсотки за користування кредитом згідно наведеного кредитором порядку та періоду нарахувань.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку кредитору не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також те, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, апеляційний суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що складається з тіла кредиту та простроченого тіла кредиту.

Такі висновки узгоджуються з практикою ВС у постанові від 12.02.2020 у справі №365/159/19.

Одночасно, частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.

Отже до стягнення з відповідача на користь позивача за приписами ст. 625 ЦК України підлягають нараховані позивачем на тіло кредиту 3% річних у сумі 791,77 грн. та інфляційні втрати у сумі 2929,81 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 у даній справі належить скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, прийнявши постанову про задоволення вказаних позовних вимог.

Отже подана позивачем апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на 87% пропорційно до задоволеної частки з відповідача на користь позивача слід стягнути 6585,90 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, та 14 790,00 грн. документально підтверджених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 у даній цивільній справі скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпо тілу кредиту, 3% річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» кредитну заборгованість за договором №630924587 від 14.05.2018 за тілом кредиту 46091,92 грн., 3% річних 791,77 грн., інфляційні втрати 2929,81 грн.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.07.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр»6585,90 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, та 14790,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 11.09.2024.

Суддя-доповідач

Судді