Єдиний унікальний номер № 741/1296/24
Номер провадження 2/741/437/24
УХВАЛА

іменем України

12 вересня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Носівського районного суду Чернігівської області знаходиться зазначена цивільна справа.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 12 вересня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак 12 вересня 2024 року подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, а також заперечує проти надання строку на примирення, оскільки відповідач вчиняє домашнє насильство відносно неї та її дочки, що підтверджується копіями постанов суду, які вона додала до своєї заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але 22 липня 2024 року подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, указав, що позов не визнає, просить надати строк на примирення терміном 6 місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 21 грудня 2007 року № 11 шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Так, судом встановлено, що відповідач неодноразово допускав вчинення домашнього насильства стосовно позивача ОСОБА_1 та падчерки ОСОБА_3 .

Так, постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення 13 липня 2021 року домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок на користь держави.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактами вчинення 12 липня 2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 та падчерки ОСОБА_3 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок.

Ураховуючи вищевикладені обставини, а також позиваці позивача, яка заперечувала проти надання строку на примирення та просила розірвати шлюб, суд уважає, що заява відповідача про надання строку на примирення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Факти вчинення домашнього насильства відповідачем, а також факт підтримання позовних вимог позивачем та її категоричне заперечення щодо надання строку на примирення свідчить про небажання позивача вдаватися до будь-яких заходів, спрямованих на відновлення подружніх відносин. На думку суду, примирення подружжя у визначений судом строк можливе, зокрема за умови, якщо обидві сторони допускають можливість збереження шлюбу та готові до взаємних поступок з ціллю відновлення взаємовідносин. Однак, суд уважає, що надання строку на примирення у даному випадку не є доцільним, а лише суперечитиме інтересам позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 56, 111 СК України, ст. ст. 258, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 12 вересня 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА