Провадження № 2/742/673/24
Єдиний унікальний № 742/1576/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судових засідань Шептун В.В., Сороки Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Сікора Вікторія Євгенівна до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Дарницький районний у місті Києві територіальний центр комплектації та соціальної підтримкипро визначення місця проживання дитини,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Дарницький районний у місті Києві територіальний центр комплектації та соціальної підтримкипро визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2019 у справі №753/5009/19 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , питання про місце проживання спільних дітей не піднімалося. 28 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про позбавлення останньої батьківських прав щодо обох дітей: малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з підстав не прийняття матір`ю жодної участі в утриманні та вихованні дитини, а також жорстокого поводження з останнім, в тому числі шляхом застосування фізичного насильства; та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з підстав незаконної, без згоди батька, зміни місця проживання доньки шляхом виїзду в Іспанію на підставі дозволу Позивача на тимчасовий виїзд, де внаслідок жорстокого поводження з дитиною останню вилучено від матері. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.11.2023 у справі №742/1383/22 відмовлено у задоволенні відповідного позову. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.02.2024 вищевказане рішення змінено: виключено з абз.5 ст. 9 рішення слова «..рятуючись від гендерного насильства» та абз.3 ст. 10 рішення слова «.. намагаючись втекти від гендерного насильства в сім`ї...»., в іншій частині - залишено без змін. Таким чином, деякі факти встановлені Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівською області матимуть преюдиційне значення також і при розгляді справи про визначення місця проживання малолітньої особи.
Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вивезена матір`ю за кордон до Королівства Іспанія на підставі тимчасової згоди батька у 2020 році. Однак, ОСОБА_2 так і не повернулась з дитиною в Україну після спливу строку дії тимчасового дозволу. У квітні 2022 році уповноваженими іспанськими органами повідомлено ОСОБА_1 , що його малолітня донька зазнає фізичного, психологічного/емоційно насилля та недбалості з боку матері та, у зв`язку з чим, вилучена від неї. Незважаючи на вилучення дитини від матері та неможливість перетину кордону через введений в Україні воєнний стан, батько всіма засобами підтримував зв`язок з донькою. Відповідний факт підтверджується, листуванням з перекладом на українську мову ОСОБА_1 з компетентними іспанськими органами та тимчасовою прийомною сім?єю. Підстави вилучення малолітньої ОСОБА_1 від матерії в Королівстві Іспанія: документом про перенаправлення справи від приймальної групи до служби у справах дітей від 28.03.2022 р. визначені наступні підстави передачі справи до служби у справах дітей: фізичне насильство, психологічне/емоційне насильство та недбальство з боку матері. На підставі попереднього рішення Департаменту з питань рівності, соціальної політики та примирення представництва уряду ОСОБА_5 в провінції ОСОБА_6 від 05.04.2022 дитину взято під захист уряду ОСОБА_5 та розпочато щодо неї процедуру тимчасового позбавлення материнської опіки. Як зазначається в документах іспанських компетентних органів, щодо дитини застосовано запобіжний захід у вигляді тимчасового вилучення у матері у зв`язку з неналежним доглядом за дитиною (випадками фізичного та психологічного насилля, недбалістю у здійсненні догляду і нагляду за дитиною). Рішенням Комісії з питань опіки і піклування Департаменту з питань соціальної інклюзії, молоді, сім`ї та рівності в провінції ОСОБА_6 від 29.08.2022 підтверджено і ратифіковано попереднє рішення про тимчасове вилучення дитини у матері від 05.04.2022. З 05.04.2022 дитина проживала в іспанській сім`ї тимчасових опікунів, призначених урядом Андалусії. Впродовж всього часу, щомісяця відбувалися зустрічі дитини з матір`ю та бабусею по лінії матері під наглядом служби захисту дітей, а також спілкування дитини з батьком по відеоконференції. З 29.06.2023 на підставі відповідного рішення Департаменту дитина передана під тимчасову опіку у власну сім`ю, а саме - до ОСОБА_7 , бабусі по лінії батька, яка проживає в Республіці Кіпр. Крім того, відповідна інформація підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 05.10.2023 року Консульства України в Малазі.
Звертають увагу на те, що Судом першої інстанції №6 Малаги 22.11.2023 р. прийнято рішення під реєстраційним №456/23, яке містить підтверджені та перевірені компетентним судом факти неналежного виховання Відповідачкою дитини та вчинення насильства над останньою. Так, п.4 відповідного рішення встановлено наступні обставини: «Позивачка (мати дитини) стверджує, що причини висунуті для визнання дитини покинутою, є суб`єктивними інтерпретаціями, і що в будь-якому випадку слід розробити план втручання для повернення неповнолітньої з її матір`ю, оскільки мати не чинить жодного фізичного чи психологічного насильства щодо неповнолітньої, фактично, жодного кримінального провадження не було відкрито з таких підстав, і що станом на сьогоднішній день становище матері значно покращило її соціальне становище в Іспанії в економічному, житловому та соціальному плані, крім того, бабуся по материнській лінії готова піклуватися про дитину. Справа була відкрита в результаті повідомлення прокуратури про звіт Соціальної служби Малаги, в якому йдеться про нехтування матір`ю неповнолітньої дитини. Також було отримано звіт з тимчасового притулку ОСОБА_8 , де перебувала позивачка, в якому повідомлялось про недотримання індикаторів ризику у догляді за неповнолітньою дитиною, а саме: відсутність фізичного та психічного піклування про неповнолітню, недбале ставлення до неї, тілесні покарання, негативна еволюція в програмах втручання та багаторазові госпіталізації дитини з повторюваними симптомами, при цьому мати заявляла про можливе сексуальне насильство, яке не підтверджується медичними працівниками. Позивачка стверджує, що факти, викладені у рішенні, є суб`єктивною інтерпретацією з боку адміністрації, однак вони були відображені втручанням різних органів та осіб, а мати не пропонує жодної альтернативної версії. Безумовно, як зазначає позивачка, описані вище ситуації повинні давати підстави для втручання в сімейний осередок, але саме це і є тим, що визначає визнання дитини покинутою, тобто відмова матері підкоритися мінімальному втручанню та від співпраці з пропозиціями державної установи. Таким чином, мати відмовилась від лікування за допомогою ETF - аркуш 43 та наступні аркуші ЕА, надіслані листом від 11.07.22 р. Так само, мати відхиляє звернення CEMAIF до ОСОБА_9 щодо психологічного лікування дитини. У лютому 2022 р. справу було поновлено на підставі доповіді CEAR, зважаючи на відмову матері проходити сімейне лікування та неминучого запобіжного виключення із системи патронатного виховання. Протягом усієї процедури відмова матері скористатися будь-яким із засобів, запропонованих державною установою, і тому зрозуміло, чому прийнято рішення про ситуацію безпорадності дитини. Щодо зміни обставин матері, для піклування про неповнолітню дитину, запропоновані зміни не вважаються достатніми, враховуючи те, що зроблене свідчить про наявність фінансових можливостей для належного догляду за дитиною, оскільки вона отримує кошти від батька дитини, тому рішення, що ініціюють відмову від дитини та затверджують ситуацію безпорадності, стосуються поводження матері з донькою, та способу, в який мати доглядає за нею, а також конкретного догляду за дитиною, і тому не вважаються суттєвими». Встановлені Судом першої інстанції №6 Малаги обставини підтверджують не тільки правомірність відібрання доньки від матері для забезпечення, першочергово, інтересів дитини, а й те, що протягом року після прийняття компетентними органами Іспанії рішення про відібрання дитини не усунені причини, які перешкоджали її належному вихованню.
Наразі малолітня ОСОБА_1 перебуває в Республіці Кіпр в сім`ї ОСОБА_7 - матері Позивача на підставі рішення від 29.06.2023 року. З моменту, коли донька була вилучена від нього, ОСОБА_1 належно виконував свої батьківські обов`язки щодо обох дітей. Факт матеріального утримання доньки батьком, зокрема у період 01 лютого 2020 року по 02 березня 2022 року, шляхом перерахування на рахунок Відповідачки коштів у загальному розмірі 421 705 грн. 47 коп. встановлений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у рішенні від 13.11.2023 (абз.4 ст. 6) та має преюдиційне значення. ОСОБА_1 зв`язується з донькою за допомогою засобів теле- та відеозв?язку, продовжує матеріально забезпечувати дитину, що підтверджується, зокрема, квитанціями, що додаються. Зазначає, що банківський рахунок з кредитними коштами, відкритий на ім`я Позивача ( НОМЕР_1 ), наразі використовується його матір`ю ОСОБА_10 , під тимчасовою опікою якої перебуває малолітня ОСОБА_1 , в інтересах останньої. А банківський рахунок НОМЕР_2 належить сестрі ОСОБА_1 - ОСОБА_11 - саме на нього ОСОБА_12 щомісячно перераховує кошти для оплати навчання, таксі до школи та інших потреб своєї малолітньої доньки (до рахунку відкрита платіжна картка типу VISA Infinite НОМЕР_3 , раніше - оформлена платіжна картка типу VISA Infinite НОМЕР_4 , терміном дії до 30.09.2023, що підтверджується довідкою №012-1-012-01-012-1/320 БТ).
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12 березня 2024 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 квітня 2024 року. Зобов`язано третю особу надати належним чином оформлений письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
15 квітня 2024 року ухвалою суду справу відкладено до 31 травня 2024 року. Повторно зобов`язано третю особу надати належним чином оформлений письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2024 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Сікора Вікторія Євгенівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини- ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкладено підготовче засідання до 30 серпня 2024 року.Повторно зобов`язано третю особу надати належним чином оформлений письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 16 вересня 2024 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Сікора В.Є. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просить визначити місце проживання дитини з батьком.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, проте згідно письмової заяви, яка надійшла на адресу суду, не заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог та просить розгляд справи проводити за її відсутності.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , рідна сестра позивача дала показання, що проживає за кордоном. З квітня 2022 року ОСОБА_13 органами опіки в Іспанії дитина вилучена у матері ОСОБА_14 . Батько ОСОБА_15 , незважаючи на проживання в Україні, весь час піклувався про обох дітей, матеріально їх утримував. В липні 2023 року ОСОБА_13 передана бабусі, матері позивача та проживає за кордоном. Свідок проживає поруч з ними, та допомагає у вихованні ОСОБА_15 . Її діти товаришують з ОСОБА_16 . ОСОБА_13 дуже чекає воз`єднання з батьком. Один раз на два тижні, свідок на виконання рішення суду, возить ОСОБА_17 до соц. Служби, щоб вона спілкувалася з матір`ю. Позивач перераховує кошти на утримання дитини як бабусі дівчинки так і їй.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.
Судом установлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 23 червня 2009 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.45).
Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 28 липня 2017 року, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.44).
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року у цивільній справі №753/5009/19 (провадження №2/753/4873/19) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.29, зворот).
Відповідно до копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 02.09.2023, 28.09.2023, 25.10.2023, 24.11.2023, 25.12.2023, 26.01.2024, 23.02.2024 ОСОБА_1 перерахував ФОП ОСОБА_18 кошти за навчання ОСОБА_4 в розмірі 25 550 грн. (а.с.87-89, 91, 92).
Відповідно до копії виписки по кредитній картці/рахунку НОМЕР_8 ) відкритої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вбачається, що за період з 25.06.2023 27.02.2024 даною карточкою розраховувались за товари та послуги на суму 119 502,91 грн., як за кордоном так і в Україні (105-109).
Згідно копії довідки АТ «ОТП БАНК» від 11 березня 2024 року за №012-1-012-01-012-1/320 БТ, ОСОБА_11 (Адреса: АДРЕСА_1 , має у Банку відкритий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в Гривні. До рахунку відкрита платіжна картка типу VISA Infinite № НОМЕР_9 . Також до вищезгаданого рахунку була оформлена платіжна картка типу VISA Infinite № НОМЕР_10 , терміном дії до 30.09.2023 (а.с.110).
Відповідно до копій квитанцій Першого Українського Міжнародного банку, ОСОБА_1 з 14.08.2023-24.02.2024 переказав кошти на карту отримувача: НОМЕР_11 на загальну суму 245 000 грн. (а.с.110 зворот, 111 зворот-116 зворот).
Згідно копії квитанції Першого Українського Міжнародного банку №188028709 від 22.01.2024 ОСОБА_1 сплатив ТДВ «СК «ВІДІ «СТРАХУВАННЯ» 37 429,80 UA, а саме: страховий платіж за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) АС-018906 від 25.07.2023 ОСОБА_11 (а с.111).
Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.03.2024, ОСОБА_1 з 16.02.2009 зареєстрований як фізична особа-підприємець, місцезнаходження: АДРЕСА_2 (а.с.11,12).
Згідно копії інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №368594526 від 05.03.2024, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (загальною площею 21,10 кв.м.), на підставі договору дарування, 5-1011, 12.06.2010, Київська державна нотаріальна контора №16 (а.с.21, зворот).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 22.07.2023, ОСОБА_1 є власником автомобіля TOYOTA CAMRY, 2020 року випуску (а.с.47).
Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 10 квітня 2023 року за адресою: АДРЕСА_4 , житло розміщено на 25 поверсі 25 поверхового будинку, яке складається з 2-х кімнат загальною площею 52,4 м2. Умови проживання задовільні. В квартирі в наявності всі необхідні предмети побуту та інтер`єру, меблі та побутова техніка за функціональним призначенням, речі особистого вжитку та інше. В дитини в наявності окрема кімната, в кімнаті спальне ліжко, місце для навчання, відпочинку, шкільне приладдя. За даною адресою фактично проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,(батько) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В сім`ї добрі, люблячі стосунки, святкують релігійні та духовні свята. Для дитини створено умови для проживання, навчання та відпочинку. В бесіді з дитиною стало відомо, що він бажає проживати з батьком, з мамою категорично відмовляється спілкуватися (а.с.9).
Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець Київ, Україна на території України станом на 04.07.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.10).
Згідно копії довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2478 від 29.02.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає в АДРЕСА_5 , психіатричні у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання обов`язків опікуна не виявлено (а.с.28).
Відповідно до копії постанови на процедуру оголошення ситуації безпорадності Територіального управління в Малазі Міністерства рівності, соціальної політики і примирення від 05.04.2022 було розпочато процедуру оголошення ситуації безпорадності стосовно ОСОБА_19 . *Ситуація безпорадності невиконання або неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків стосовно дитини (а.с.51-54).
Відповідно до копії рішення про ситуацію безпорадності Міністерство соціальної інтеграції, молоді, сім`ї і рівності територіального управління в Малазі від 29.08.2022, затверджено оголошення про ситуацію безпорадності неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , погодженого в порядку запобіжного заходу рішенням про попереднє визнання ситуації безпорадності, з усіма наслідками, що випливають із зазначеної процедури, ратифікуючи в повному обсязі решту заходів, узгоджених у вищезазначеній процедурі (а.с.30-36).
Відповідно до копії рішення №456/23 Суд першої інстанції №6 Малаги від 21 листопада 2023 року вирішив відхилити позовну заяву, подану п. ОСОБА_20 , представленою адвокатом Марією Пікон Вільялон, щодо Рішення про початок процедури відмови від дитини та ухвалення ситуації безпорадності (а.с.69-74).
Відповідно до копії остаточного рішення про тимчасову прийомну сім`ю від 29.06.2023 Територіальне представництво в Малазі Міністерства соціальної інтеграції, молоді, сім`ї по справі неповнолітньої дитини №(DPMA) 352-2021-00004068-1, провадження №(DPMA) 373-2022-00000722-1 вирішено: встановити опіку в тимчасовій розширеній сім`ї з 29.06.2023 року над ОСОБА_21 номер справи про захист (DPMA) 352-2021-00004068-1, встановивши для цих цілей сім`ю, визначену в окремому документі, що встановлює умови, викладені в Акті оформлення зазначеної прийомної сім`ї. Встановлено наступний режим сімейних відносин: щомісячні зустрічі з матір`ю та бабусею по материнській лінії в Центрі сімейних зустрічей на Кіпрі. Якщо це неможливо, контакт здійснюється за допомогою відеодзвінка (а.с.135-139).
Згідно наданої позивачем переписки вбачається, що з 13 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 листувався зі Службою підтримки опіки над неповнолітніми у прийомних сім`ях (Іспанія) щодо факту вилучення дитини ОСОБА_1 за кордоном та передання останньої до прийомної сім`ї, а також здійснював щомісяця відеодзвінки з донькою ОСОБА_16 . Крім того, надсилав подарунки на день її народження та свята (а.с.93-104 зворот, 117-124).
Згідно листа Консульства України в Малазі від 11 жовтня 2023 року повідомляють, що у квітні 2022 р. до Консульства України в ОСОБА_22 звернулася мати ОСОБА_2 стосовно захисту її прав у зв`язку з вилученням компетентними іспанськими органами її дитини - малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, на підставі попереднього рішення Департаменту з питань рівності, соціальної політики та примирення представництва уряду Андалусії в провінції ОСОБА_6 від 05.04.2022 (копія додається) дитину було взято під захист уряду ОСОБА_5 та розпочато щодо неї процедуру тимчасового позбавлення материнської опіки. Як зазначається в документах іспанських компетентних органів, щодо дитини застосовано запобіжний захід у вигляді тимчасового вилучення у матері у зв`язку з неналежним доглядом за дитиною (випадками фізичного та психологічного насилля, недбалістю у здійсненні догляду і нагляду за дитиною). Рішенням Комісії з питань опіки і піклування Департаменту з питань соціальної інклюзії, молоді, сім`ї та рівності в провінції ОСОБА_6 від 29.08.2022 (далі - Департамент) попереднє рішення про тимчасове вилучення дитини у матері від 05.04.2022 було підтверджено і ратифіковано. З 05.04.2022 дитина проживала в іспанській сім`ї тимчасових опікунів, призначених урядом Андалусії. Впродовж всього часу, щомісяця відбувалися зустрічі дитини з матір`ю та бабусею по лінії матері під наглядом служби захисту дітей, а також спілкування дитини з батьком по відеоконференції. З 29.06.2023 на підставі відповідного рішення Департаменту дитина передана під тимчасову опіку у власну сім`ю, а саме - до ОСОБА_7 , бабусі по лінії батька, яка проживає в Республіці Кіпр. Наразі дитина перебуває в Республіці Кіпр в сім`ї ОСОБА_7 (а.с.20).
Згідно Висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 листопада 2023 року за №109-6705, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за недоцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відсутні вагомі підстави для позбавлення матері батьківських прав. Крім того, рекомендовано батьку ОСОБА_1 звернутися до органу опіки та піклування в м. Малага Королівства Іспанії щодо повернення йому на проживання та виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідно до ч.1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (а.с.18,19,зворот).
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року у цивільній справі №742/1383/22 (провадження №2/742/61/23) у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області про позбавлення батьківських прав відмовлено (а.с.55-62).

Відповідно до копії постанови Чернігівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року змінено. Виключено з 5-го абзацу 9-ї сторінки рішення слова «…рятуючись від гендерного насильства» та з абзацу 3-го 10-ї сторінки рішення слова «…намагаючись втекти від гендерного насильства в сім`ї…». В іншій частині рішення суду залишено без змін (75-85).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 02 серпня 2024 року за №109-4499 встановлено, що ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів, які б стверджували про наявність спору щодо порушеного в заяві питання. В позовній заяві відсутній характер спірних відносин, наявність порушеного права чи інтересу, та докази намагання вирішити порушене питання мирним шляхом. Докази, щодо перешкоджання матір`ю проживання дитини з батьком в матеріалах справи відсутні. Матері, ОСОБА_2 , засобом електронного зв`язку вказаним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , направлявся лист від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з метою отримання пояснень або заперечень щодо предмету вимог викладених в заяві. У відповідь ОСОБА_2 повідомила, що сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , забрати немає можливості, оскільки не дозволяють цього зробити житлово-побутові умови проживання, а малолітня донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з бабусею в Республіці Кіпр. Під час підготовки висновку встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає ані з батьком, ані з матір`ю. Враховуючи вищезазначене, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, керуючись інтересами дитини, рекомендує врегулювати сімейні відносини за домовленістю (договором), що забезпечить найкращі інтереси дитини.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За ч.1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

При вирішенні спорів про визначення місця проживання (фізичну опіку та контроль) підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів тощо; (5) бажання дитини.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновки органу опіки та піклування (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №352/2324/17).

Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч.2 ст.161 СК України.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, який виникає внаслідок різного розуміння ними взаємних прав та обов`язків, що перешкоджає їх реалізації, та у якому кожен з учасників захищає свої права.

Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як на підставу своїх вимог про визначення місця проживання дитини позивач, вказує, що відповідач на підставі тимчасової згоди батька у 2020 році вивезла дитину за кордон до Королівства Іспанія, проте так і не повернулась з дитиною в Україну після спливу строку тимчасового дозволу. У квітні 2022 року уповноважені іспанські органи повідомили позивача, що його малолітня донька зазнає фізичного, психологічного/емоційного насилля та недбалості з боку матері, у зв`язку з чим вилучена від неї. З 05.04.2022 дитина проживала в іспанській сім`ї тимчасових опікунів, призначених урядом Андалусії, в цей час відбувались зустрічі з матір`ю, бабусею по лінії матері під наглядом служби захисту дітей, а також батьком по відеоконференції. З 29.06.2023 на підставі відповідного рішення Департаменту дитина передана під тимчасову опіку у власну сім`ю, а саме до ОСОБА_7 , бабусі по лінії батька, яка проживає в Республіці Кіпр.

Проте, заява відповідача від 29 травня 2024 року про визнання позову вказує на те, що спору з даного питання між сторонами не має, і позов подано безпідставно.

Крім того, про відсутність доказів, які б стверджували про наявність спору, також зазначено у висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.08.2024 за №109-4499.

Зокрема, органом опіки вказано, що «.. ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів, які б стверджували про наявність спору щодо порушеного в заяві питання. В позовній заяві відсутній характер спірних відносин, наявність порушеного права чи інтересу, та докази намагання вирішити порушене питання мирним шляхом. Докази, щодо перешкоджання матір`ю проживання дитини з батьком в матеріалах справи відсутні. Матері, ОСОБА_2 , засобом електронного зв`язку вказаним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , направлявся лист від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з метою отримання пояснень або заперечень щодо предмету вимог викладених в заяві. У відповідь ОСОБА_2 повідомила, що сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , забрати немає можливості, оскільки не дозволяють цього зробити житлово-побутові умови проживання, а малолітня донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з бабусею в Республіці Кіпр. Під час підготовки висновку встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає ані з батьком, ані з матір`ю. Враховуючи вищезазначене, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, керуючись інтересами дитини, рекомендує врегулювати сімейні відносини за домовленістю (договором), що забезпечить найкращі інтереси дитини».

Обставини, на які посилається позивач не доводить факт наявності спору між батьками про місце проживання дитини. Таким чином, суд вважає, що спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній, підстав для судового захисту прав дитини шляхом визначення її місця проживання з батьком суд не вбачає та приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Сікора Вікторія Євгенівна до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Дарницький районний у місті Києві територіальний центр комплектації та соціальної підтримкипро визначення місця проживання дитини відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення складено 16 вересня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: 01054, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, буд. 26/4.

Третя особа: Дарницький районний у місті Києві територіальний центр комплектації та соціальної підтримки, місцезнаходження: АДРЕСА_7 .

Суддя Наталія ФЕТІСОВА