Справа № 317/40/22
№/п 4-с/317/23/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі - Демко К.І.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_1 ,

державного виконавця - Круліковської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Круліковської В.М., зацікавлена особа: Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_1 зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Круліковської В.М., в якій просила визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця від 27.06.2024 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 75408553 та постанову про відкладення проведення виконавчих дій № 75408553 від 10.07.2024. Скаргу обґрунтувала тим, що Запорізьким ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 27.06.2024 відкрито виконавче провадження № 75408553 за виконавчим листом, виданим Запорізьким районним судом Запорізької області у справі № 317/40/22 від 11.06.2024 про витребування у ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована в межах смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області площею 0,07 га. кадастровий номер :03:001:2523 на користь Кущугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2024 боржнику встановлено строк не пізніше наступного дня з дня отримання постанови для надання інформації про повне або часткове виконання рішення суду. Відповідно до п. 3 вказаної постанови стягнуто з боржника збір в розмірі 9800 грн. Вказану постанов ОСОБА_2 отримала 09.07.2024, а 10.07.2024 надала на адресу державного виконавця заяву про фактичне виконання судового рішення, до якої додала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого земельна ділянка повернута нею в добровільному порядку 03.04.2024 на користь Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Не зважаючи на вказану обставину державний виконавець продовжив проведення виконавчих дій, та зобов`язала ОСОБА_2 з`явитись для участі у проведенні виконавчих дій щодо витребування земельної ділянки.

У зв`язку з вищевикладеним, посилаюсь на те, що на момент відкриття виконавчого провадження спірна земельна ділянка добровільно повернута ОСОБА_2 на користь Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, заявниця просила скаргу задовольнити, а дій державного виконавця визнати неправомірними.

Запорізький ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в особі старшого державного виконавця Круліковської В.М. надав відзив на скаргу в якому послався на ЗУ «Про виконавче провадження», практику Верховного Суду, зазначив про те, що рішення суду про витребування нерухомого майна кореспондується із заходами примусового виконання, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме вилучення та передача предметів стягувачу, а тому повинно виконуватись державним виконавцем в порядку п. 3 ч. 1 ст. 10 та ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає виконанню не лише шляхом здійснення державної реєстрації права власності на відповідне нерухоме майно, а й у порядку передбаченому ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна, передачу його стягувачу зі складанням акту в рамках виконавчого провадження.

Відповідний акт про передавачу спірної земельної ділянки було складено державним виконавцем 06.08.2024 за участі представника стягувача та понятих, без участі боржника.

З огляду на викладене державний виконавець просила у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Представник Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, однак раніше подав письмові пояснення в яких зазначив про те, що ОСОБА_2 до Кушугумської селищної ради стосовно підписання акту передачі земельної ділянки не зверталась.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Косякова З.М. скаргу підтримала в поновному обсязі та просила задовольнити.

Старший державний виконавець Круліковська В.М. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтями 129, 1291 Конституції України передбачено, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Вказані конституційні положення знайшли свою реалізацію у ЦПК України, а також Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, частиною першою статті 18 ЦПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зокрема передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суди, здійснюючи відповідний контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації принципу обов`язковості судового рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

В силу частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

За встановленими у справі обставинами на примусовому виконанні Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебував виконавчий лист № 317/40/22 про виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.02.2024 про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельної ділянки на користь Кушугмської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

У спорах про витребування й повернення майна, якщо за результатами вирішення спору шляхом задоволення позову відбувається зміна належності спірного майна (зміна власника), то ці вимоги мають вартісний, грошовий вираз і носять характер майнового спору (постанова Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 905/98/20).

У постановах від 30 травня 2018 року та від 14 січня 2020 року у справі № 2-690/11, від 13 листопада 2019 року у справі № 314/738/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку, що судове рішення про витребування нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки) повинно виконуватись державним виконавцем в порядку пункту 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 червня 2022 року в справі № 369/13690/20, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, вказаних у рішенні. Зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про витребування майна та зобов`язання передати його власнику, не може свідчити що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки його виконання передбачає вчинення виконавцем дій щодо вилучення майна у боржника і передачі його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 20.02.2024, яке набрало законної сили, витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянки на користь Кушугмської селищної ради Запорізького району Запорізької області, у зв`язку з чим виконання такого рішення, згідно із вищенаведеними висновками Верховного Суду, передбачало вчинення державним виконавцем дій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», а не обмежувалось лише перевіркою виконання рішення боржником.

Таким чином, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.02.2024 підлягало примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника, передачі його стягувачу та складення відповідного акту, а за відсутності таких дій закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») було б передчасним.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій державного нотаріуса неправомірними та скасування відповідних постанов, оскільки державним виконавцем під час виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.02.2024 дотримано вимог ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Круліковської В.М., зацікавлена особа: Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали суду складено 12.09.2024.

Суддя: Р.В. Мінгазов