Справа № 507/2121/21
Провадження № 2/507/365/2024
Номер рядка звіту 79
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2024 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі судового засідання - Войковської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 , відділу освіти, молоді та спорту Любашівської селищної ради Одеської області про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання сплатити невиплачену заробітну плату.
В обґрунтування вимог вказує, що наказом № 223-к із 8 листопада 2021 року його було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати як такого, що відмовляється або ухиляється від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Зазначений наказ є протиправним, в ньому відсутні правові підстави , в самому наказі однією із підстав зазначено ст..47 КЗпП, яка передбачає обов`язок уповноваженого ним органу провести розрахунок із працівником. Натомість , ст..46 КЗпП містить вичерпний перелік підстав для відсторонення, така підстава як «в інших випадках, передбачених законодавством», не може бути застосована до спірних правовідносин, бо наказ МОЗ № 2153 не встановлює та не передбачає, що діяльність , перелічених в ньому працівників може призвести до зараження працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, тому підстави відсторонення, передбачених в ст..12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» відсутні. Також, позивач зазначає, що порушується збереження лікарської таємниці, та персональних даних, порушується право на працю, які гарантуються державою. На думку позивача, вакцинація не є обов`язковою.
За таких обставин позивач просив: визнати факт порушення його прав; визнати незаконним та скасувати наказ № 223-к про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати та збереження страхового стажу; зобов`язати відповідача сплатити не виплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи; поновити у правах та свободах у повному обсязі та довести до відповідача, через вище керівництво, у доступній формі інформацію стосовно верховенства права та основоположних прав та свобод людини.
Постановою Верховного суду від 19 червня 2024 року його позовні вимоги в частині скасування наказу про його відсторонення № 223 були задоволені, а позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку направлені для розгляду в суд першої інстанції. Тому, позивач просив задовольнити його вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час не законного відсторонення в повному обсязі.
Позивач надав заяву в судове засідання заяву про те, що позовні вимоги він повністю підтримує та просив їх задовольнити повністю.
Відповідачі - Любашівський опорний заклад загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 відділу освіти, молоді та спорту Любашівської селищної ради Одеської області про розгляд справи повідомлені належним чином, представники в судове засідання не з`явились, заперечень не надали.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 18 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час відсторонення прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку з викликом сторін (т.2 а.с.197).
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді на посаді вчителя інформатики Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області.
Позивача ОСОБА_1 повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Як вбачається із повідомлення від 05 листопада 2021 року, ОСОБА_1
запропоновано надати документ, який підтверджуватиме отримання повного курсу вакцинації або однієї дози дводозної вакцини від COVID-19; Міжнародного, внутрішнього сертифікату або іноземного сертифікату, що підтверджував би вакцинацію від COVID-19 однією дозою вакцини або двома дозами дводозної вакцини, які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використанні в надзвичайних ситуаціях . Також попереджено про можливість надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 1 вересня 2011 року № 595. При цьому, позивача попереджено, що у випадку ненадання одного із зазначених документів, він буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст..46 Кодексу законів про працю України, ст.41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». (т.1 а.с.13).
Як вбачається із наказу № 223-к директора Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області Коломійченка В.Д. ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року, на час відсутності щеплення проти COVID-19 (т.1 а.с.25).
Постановою Верховного суду від 19 червня 2024 року його позовні вимоги в частині скасування наказу про його відсторонення № 223 були задоволені, а позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку направлені для розгляду в суд першої інстанції.
З копії наказу № 44-к від 01.03.2022 року видно, що у зв`язку із зупиненням дії наказу Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим щепленням» із 01 березня 2022 року допущено до роботи відсторонених працівників, в тому числі і ОСОБА_1 (т.2 а.с. 214).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Згідно із ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України).
Частиною першою статті 115 КЗпП встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.
Також, абзацом 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).
Аналіз даного роз`яснення дає підстави для висновку, що у випадку незаконного відсторонення від роботи підлягає стягненню саме середній заробіток, а не заробітна плата, які є різними за своєю правовою природою, на що вказує і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16.
Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.
Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно із пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі №901/407/19 вказано, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №380 від 25 лютого 2022 року було зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» до завершення воєнного стану в України.
Відповідно до копії наказу № 44-к від 01.03.2022 року у зв`язку із зупиненням дії наказу Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим щепленням» із 01 березня 2022 року допущено до роботи відсторонених працівників, в тому числі і ОСОБА_1 (т.2 а.с. 214)
Отже, фактично позивач був допущений до роботи з 01 березня 2022 року (вівторок), тому розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється за період з 08 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
На підставі викладеного,у зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 , відділу освіти, молоді та спорту Любашівської селищної ради Одеської області про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи - задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділ освіти, молоді та спорту Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (вул. Володимира Князя, 132, смт. Любашівка Подільського району Одеської області, 66502, ).

Суддя: Вужиловський О.В.