У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Радь Іван Іванович, про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Радь Іван Іванович, звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заяву мотивовано тим, що 24.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ», з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, укладено кредитний договір №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, згідно пункту 1.1. якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування у сумі 50000, 00 доларів США під 14,0% річних. Разом із тим, з метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань, що виникають за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, 24.09.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3224. Згідно пункту 1.2.1. договору іпотеки вбачається, що предметом іпотеки є салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - нежитлове приміщення, салон краси) та належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 27.10.2004 року, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення від 13.10.2004 року №275. У зв`язку з неможливістю ОСОБА_1 виконувати свої зобов`язання за кредитним договором на умовах реструктуризації, між банком та позивачем укладено та підписано необхідні зміни до кредитного договору 17.08.2009 року, 29.12.2010 року та 18.12.2012 року до договору іпотеки. 04.03.2015 року через неналежне виконанням ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань, ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/205 5К-07 від 24.10.2007 року в сумі 805 015 гривень 81 коп., в результаті чого 07.04.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області відкрито провадження у справі №308/2494/15-ц. Наголошує, що станом на момент звернення ОСОБА_1 із даного заявою про забезпечення позову, рішення суду за результатом розгляду справи №308/2494/15-ц не набуло законної сили, остаточна сума заборгованості не визначена. У свою чергу, 05.05.2021 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на адресу ОСОБА_1 подано лист за вих.№1176/ДЗ, відповідно до якого повідомляється, що з 29.04.2021 року всі права вимоги за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього, а також права за договорами забезпечення, у тому числі поруки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07, перейшли від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до АТ «ТАСКОМБАНК». 20.05.2021 року AT «ТАСКОМБАНК» до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в межах справи №308/2494/15-ц подано заяву про заміну сторони у справі за результатом розгляду якої ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як позивача, на підставі ухвали від 03.09.2021 року замінено його правонаступником АТ «ТАСКОМБАНК». У липні 2021 року ОСОБА_1 від АТ «ТАСКОМБАНК» отримано повідомлення - вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору від 12.07.2021 року за вих.№11249/70.2.2. Згідно вищевказаного повідомлення-вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» зазначає, що: «...керуючись статтею 35 ЗУ «Про іпотеку» повідомляємо про порушення умов основного зобов`язання та з урахуванням умов Кредитного договору, Банк вимагає погашення вищезазначеної заборгованості за Кредитним договором у тридцятиденний строк. У випадку невиконання або невчасного виконання цієї вимоги, Банк буде вимушений звернути стягнення на передане в іпотеку майно, з метою стягнення вищезазначеної суми заборгованості за Кредитним договором, шляхом набуття у власність, в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому чинним законодавством України...». Оскільки сума заборгованості за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року вважається спірною, що і слугувало підставою звернення до суду та відкриття провадження у справі №308/2494/15-ц, адресована АТ «ТАСКОМБАНК» вимога щодо повернення суми заборгованості за кредитним договором була залишена позивачем без задоволення. Разом із тим, на початку січня 2022 року позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 20.08.2021 року приватним нотаріусом Деяк Катериною Каролівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59965340 від 20.08.2021 року, згідно якого вирішено зареєструвати право власності на належне позивачу нежитлове приміщення, салон краси, за АТ «ТАСКОМБАНК», а підставою для вчинення відповідної державної реєстрації слугував, зокрема, договір іпотеки. В подальшому, у квітні 2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер: 1388, виданий 04.04.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., здійснено продаж предмета іпотеки. На думку позивача здійснене АТ «ТАСКОМБАНК» звернення стягнення на предмет іпотеки та наступний його продаж на користь ОСОБА_3 є протиправним, а прийняте приватним нотаріусом Розсоха С.С. рішення про державну реєстрацію прав підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що: 1) сума заборгованості позивача за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року є надмірною та необгрунтованою, оскільки враховуючи положення ст. ст. 256,257,261 ЦК У країни, правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, а також той факт, що повернення суми кредиту здійснювалось ОСОБА_1 шляхом сплати кожного місяця платежів у відповідності до графіку платежів передбаченого як пунктом 4.5 кредитного договору №06/2055К-07 від 24.10.2007 року так і додатковими угодами до нього, зазначена сума заборгованості пред`явлена до стягнення із пропуском трьох річного строку позовної давності; 2) ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» реалізовано своє право на захист порушених прав за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, а відтак були відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки, оскільки майбутнє виконання основного зобов`язання на підставі рішення суду виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов`язання. Разом із тим, здійснення стягнення за основним зобов`язанням та одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки за своєю природою є подвійним стягненням, що суперечить загальним засадам цивільного з законодавства. Крім іншого, в межах даного спору стягнення яке здійснюється АТ «ТАСКОМБАНК» є не тільки подвійним, але і надмірним, оскільки вартість предмета іпотеки не лише відповідає сумі заборгованості, яка стягується відповідачем в межах справи №308/2494/15-ц, але і перевищує її; 3) згідно з частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» » (у редакції від 12.05.2006 року) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Оскільки договір іпотеки на забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язнь за кредитним договором №06/2055К-07 укладений 24.09.2007 року, тобто на його правове регулювання поширюється дія редакції ч.4, статті 36 ЗУ «Про іпотеку» до внесення змін згідно Закону №2478-УІІІ, позивач скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки та зареєстрував на своє ім`я право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, реалізувавши позасудове врегулювання спору у порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку», то правові підстави для стягнення суми заборгованості за кредитним договором, яка на думку АТ «ТАСКОМБАНК» ніби то залишилися після реалізації предмета іпотеки, відсутні. Враховуючи наведене, станом на даний момент ОСОБА_1 здійснюється ряд процесуальних дій, спрямованих на підготовку та подання до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позову до ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову АТ «ТАСКОМБАНК» про скасування рішення щодо державної реєстрації прав та визнання договору купівлі - продажу недійсним.

Беручи до уваги вищевказане, а також попередні дії АТ «ТАСКОМБАНК», які проявилась в протиправному стягненні предмета іпотеки за одночасною наявністю спору щодо суми заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, на забезпечення виконання якого і було укладено договір іпотеки, є достатні підстави прийти до висновку, що в даному випадку існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення поданої ОСОБА_1 позовної заяви, оскільки нежитлове приміщення, салон краси, може бути продано вже новим власником - ОСОБА_3 на користь третіх осіб до набрання законної сили судовим рішенням за результатом вирішення даного спору. Таким чином, з метою належного захисту прав та інтересів позивача є необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно. Відповідний захід забезпечення позову буде співмірним та відповідатиме заявленим позовним вимогам, оскільки дане обмеження права власності змусить невідкладно та в повній мірі виконати рішення суду, яким спір буде вирішено по суті, що буде наслідком повернення у власність позивача належного йому майна та одночасного відновлення тривалого порушення прав.

На підставі наведеного, просить накласти арешт та заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно (за виключенням реєстрації арешту, накладеного судом для забезпечення позову/виконання рішення), скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нежитлового приміщення, салону краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальною площею 141.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно номеру відомостей про речове право: 54434200.

За правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Подана представником позивача заява про забезпечення позову відповідає вимогам, закріпленим статтею 151 ЦПК України.

В силу положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України судом розглянуто дану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до зміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З контекстного аналізу зазначених норм закону вбачається, що значення вказаних заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема згідно з п. 1 ч. 1 зазначеної статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; згідно з п. 4 ч. 1 зазначеної статті позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, 24.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, а також укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передає в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер інформаційної довідки: 271558905; дата формування: 20.08.2021), не житлове приміщення, салон краси реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить АТ "ТАСКОМБАНК".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 393159163; дата формування: 02.09.2024), не житлове приміщення, салон краси реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_3 .

До заяви також додано копію позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у справі №308/2494/15-ц, копію заяви про заміну сторони у даній справі, копію повідомлення-вимоги від 12.07.2021, копію повідомлення про відступлення прав вимоги від 05.05.2021 та інші документи.

Представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову одночасно шляхом накладення арешту на нерухоме майно та шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно (за виключенням реєстрації арешту, накладеного судом для забезпечення позову/виконання рішення), скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню заявника до суду за захистом порушених прав, наявність іншого цивільного спору у суді, рішення у якому не набрало законної сили, подальше відчуження майна, та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, доходить висновку про наявність підстав для забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальною площею 141.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно номеру відомостей про речове право: 54434200, в частині заборони відчуження вказаного майна.

Разом з тим, вимоги щодо заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно (за виключенням реєстрації арешту, накладеного судом для забезпечення позову/виконання рішення), скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, представником заявника вважає необґрунтованими, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову задовольнити частково.

Підстав для встановлення зустрічного забезпечення судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Радь Іван Іванович, про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення, салону краси, реконструйованого з власних приміщень №3 та №4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальною площею 141.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно номеру відомостей про речове право: 54434200.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда