Справа №591/1975/24
Провадження № 4-с/591/2/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кирионенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сєришевої Ольги Сергіївни на дії заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Євгенії Анатоліївни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сєришової О.С. звернулася до Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою на дії заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. та свої вимоги мотивує тим, що у період з 16 вересня 2006 року по 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі - стягувач) та ОСОБА_2 (далі - боржник) перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилися троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі в судовому порядку розглядається справа №587/357/23 про визначення місця проживання дітей. Крім того, у провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 591/6378/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

За наявності спору щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми, а також визначенні місця проживання дітей, який розглядається в судовому порядку (справа №587/357/23), 23 грудня 2023 року ОСОБА_2 без відома та дозволу матері, ОСОБА_1 , вивіз дітей за кордон з метою переховування дітей від матері та їх відчуження.

27 грудня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми була винесена ухвала у справі №591/6378/23 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити спілкування (контакт) дітей: малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю, ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype тривалістю 30 хвилин на кожну дитини кожного дня. Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Стягувачка ОСОБА_1 звернулася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного судового рішення.

29 січня 2024 року заступником начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав передбачених п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

В обґрунтування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання вказано, що в установчій частині рішення зазначено, що боржник проживає в Данії.

Зазначає, що дії заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 29 січня 2024 року є неправомірними та такими, що порушують права стягувача та дітей на належне виконання судового рішення, з огляду на наступне.

Ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2023 року спрямована на забезпечення інтересів дітей та їх права на контакт з матір`ю.

Боржник в добровільному порядку не виконує ухвалу суду, стягувачка неодноразово безрезультатно зверталася до боржника з проханням узгодити час, коли вона може подзвонити і поспілкуватися з дітьми. Але батько дітей продовжує чинити перешкоди у спілкуванні, не тільки не дозволяє дітям спілкуватися з матір`ю, але й заблокував на своєму телефоні номери стягувачки, видалив на мобільних телефонах і планшетах менших дітей програми для спілкування. Єдиний номер, на який матір може писати повідомлення і дзвонити, це номер старшого сина, але на нього ніхто не відповідає. Діти не можуть вільно спілкуватися з матір`ю, тому що знаходяться під впливом і контролем батька, який забороняє їм контакт.

Спілкування матері з дітьми сприятиме відновленню та налагодженню емоційних стосунків і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дітей, що було встановлено під час розгляду справи №591/6378/23. Особливого значення для забезпечення інтересів дітей таке спілкування має в умовах перебування дітей в іноземній країні, у віддаленні від сім`ї, звичних умов проживання.

Наразі точне місцеперебування дітей невідоме. В судовому засіданні під час розгляду справи ОСОБА_2 повідомив, що перебуває в Данії та планує повертатися через півроку.

Стягувачка не має змоги спілкуватися, бачитися з дітьми вже протягом тривалого часу, не дивлячись на те, що її право на контакт з власними дітьми та право дітей на спілкування визнано та захищене в суді.

Відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дітьми, стягувачка зверталася до суду за захистом порушених, передусім, прав дітей, а відмова в прийнятті ухвали суду від 27 грудня 2023 року до виконання в повній мірі нівелює принцип обов`язковості судового рішення.

Безпідставне повернення виконавчого документу ставить під сумнів інститут забезпечення виконання судового рішення.

Визначення місця виконання виконавчого документа щодо боржника фізичної особи має відбуватися за зареєстрованим місцем його проживання.

За приписами частин першої, третьої статті 24 Закону № 1404 VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).

Як вбачається з резолютивної частини ухвали суду від 27 грудня 2023 року, яка є виконавчим документом, адресою реєстрації боржника є АДРЕСА_1 , що територіально належить до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Крім того, як вбачається з копій довідок про реєстрацію місця проживання боржника та дітей, зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1 .

В той же час, документальне підтвердження місця проживання боржника разом з дітьми в Королівстві Данія відсутнє.

В даному випадку, конкретної адреси місця виконання судового рішення, вчинення таких дій в самому судовому рішенні не вказано.

Враховуючи наведене, стягувачка правомірно звернулася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою примусового виконання ухвали суду від 27 грудня 2023 року.

Посилаючись на зазначене, просить суд визнати дії заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6378/23 від 27 грудня 2023 року неправомірними;

скасувати повідомлення заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6378/23 від 27 грудня 2023 року;

зобов`язати уповноважених осіб Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти до виконання ухвалу Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6378/23 від 27 грудня 2023 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року відкрито провадження по скарзі, призначено справу до розгляду на 21 березня 2024 року, о 16 год. 00 хв.

20 березня 2024 року від представника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заперечення на скаргу, в яких зазначає, що судом встановлений факт та зазначений в резолютивній частині ухвали, що відповідачем самочинно, без дозволу та відома позивачки було вивезено дітей з постійного місця проживання (м. Суми) за кордон. В телефонній розмові під час судового засідання, яке відбулося 25 грудня 2023 року в Сумському районному суді Сумської області відповідач повідомив, що перебуває в Данії.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Тому, 29 січня 2024 року державним виконавцем керуючись п. 10 частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Скаржник у своїй скарзі посилається на статтю 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» як виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Рішення по справі за вказаним позовом не винесено, справа перебуває у провадженні суду.

Отже, ухвала суду повинна була виконуватися у відповідності до вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», як порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні скарги (а.с. 32-33).

21 березня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 25 квітня 2024 року, о 14 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника скаржника.

23 квітня 2024 року від представника скаржника адвоката Сєришової О.С. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що твердження, що в резолютивній частині ухвали зазначено, що відповідач перебуває в Данії, не відповідає дійсності. Документальне підтвердження адреси місця проживання боржника разом з дітьми в Королівстві Данія відсутнє. Просить скаргу задовольнити у повному обсязі (а.с.41-43).

25 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 17 червня 2024 року, о 15 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відділу ДВС.

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_9 у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2024 року справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено до розгляду на 07 серпня 2024 року, о 10 год. 00 хв.

07 серпня 2024 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 09 вересня 2024 року, о 15 год. 00 хв.

В зазначене судове засідання скаржниця та представник Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Від представника скаржниці ОСОБА_1 адвоката Сєришової О.С. надійшла зава, в якій просить суд скаргу задовольнити, провести розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 27 грудня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити спілкування (контакт) дітей: малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю, ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype тривалістю 30 хвилин на кожну дитини кожного дня. Вказана ухвала суду набрала законної сили 12 січня 2024 року.

Стягувачка звернулася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного судового рішення.

29 січня 2024 року заступником начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав передбачених п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. При цьому суб`єкт оскарження послався у повідомленні на те, що в установчій частині рішення зазначено, що боржник проживає в Данії. Країна Данія не підвідомча Зарічному відділу державної виконавчої служби у місті Сум Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 11-12).

За ст. 129 Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині восьмій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону Ураїни «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За текстом частини першої статті 4 Закону «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За текстом статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV):

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з частиною десятою статті 6 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина одинадцята статті 6 Закону № 1382-IV).

Відповідно до норм частини першої статті 4 Закону України від 20 листопада 2012 року № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI) Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 7 Закону № 5492-VI до Реєстру вноситься додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

Згідно з частиною другою цієї статті, у разі відсутності інформації, передбаченої зокрема, пунктами 9-14 частини першої цієї статті, вноситься відповідна відмітка.

Аналіз наведених положень Цивільного кодексу України у зіставленні з положеннями Закону № 1382-IV дозволяє зробити висновок, що місцем проживання особи є житло, в якому вона проживає (постійно або тимчасово). Особа не обмежена у можливості мати більше, ніж одне місце проживання, проте реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, яку особа сама вибрала і за якою вестиме листування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами, отримуватиме офіційну кореспонденцію. Відомості про місце проживання вносяться, серед іншого, до паспорта громадянина України.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як вбачається з ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2023 року, яка є виконавчим документом, адресою реєстрації боржника є АДРЕСА_1 , що територіально належить до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Крім того, з довідок про реєстрацію місця проживання боржника вбачається, що зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

В той же час, документальне підтвердження місця проживання боржника в Королівстві Данія відсутнє.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наведений виконавчий документ ОСОБА_1 пред`явлено до виконання за підвідомчістю, а враховуючи наведене, стягувачка правомірно звернулася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою примусового виконання ухвали суду від 27 грудня 2023 року.

З вказаних обставин вбачається, що дії заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі N»591/6378/23 від 27 грудня 2023 року є неправомірними, та слід скасувати повідомлення заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6378/23 від 27 грудня 2023 року.

За нормами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, скарга ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, а також скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувача без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року у виконавчому провадженні підлягає задоволенню.

В той же час скарга ОСОБА_1 в частині зобов`язання уповноважених осіб органу державної виконавчої служби прийняти до виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6378/23 від 27 грудня 2023 року задоволенню не підлягає, оскільки ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З огляду на вказані вимоги законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення чатового задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 447,450- 451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сєришевої Ольги Сергіївни задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Євгенії Анатоліївни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі N»591/6378/23 від 27 грудня 2023 року неправомірними.

Скасувати повідомлення заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Євгенії Анатоліївни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі N»591/6378/23 від 27 грудня 2023 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 16 вересня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко