УХВАЛА

12.09.2024

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

секретаря Теліціної О.О.,

за участі

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Токаревої Ганни Олександрівни про залишення без руху позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Рівненського міського суду Рівненської області відповідно до ухвали від 18 липня 2024 року за підсудністю надійшла цивільна справа № 569/13260/24 за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцької О.В. від 15.08.24 року позовну заяву ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі № 569/13260/24.

Представник відповідача адвокат - Токарева Г.О. звернулась до суду із клопотанням про залишення позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 без руху, як такої, що не відповідає за формою та змістом ст. 175 ЦПК України посилаючись на те, що у позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача; не зазначені відомості про місцезнаходження або перебування представника позивача, про наявність електронної адреси та електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; відсутні відомості про місцезнаходження або перебування відповідача, не зазначено індекс за місцем знаходження та взагалі не зазначена адреса реєстрації.

В підготовче засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - адвокат Токарева Г.О. та відповідач підтримали клопотання про залишення позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» без руху.

Обговоривши заявлене представником відповідача клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.2) ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2,4,5,12,13,19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

В рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Тому судді повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, адже суди помилково визнають такими, що дають підстави для повернення позовних заяв ті обставини, зокрема, щодо незазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не наведення попереднього (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутність власного підтвердження позивачем про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, підстави звільнення позивача від сплати судового збору, адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Суд зауважує, що в позовній заяві ТОВ «Бізнес Позика» зазначені відомості, передбачені ст.175 ЦПК в тому обсязі, в якому вони відомі позивачу по справі; на 11 сторінці позовної заяви містяться відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету учасників справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи, що в позовній заяві ТОВ «Бізнес Позика» зазначені відомості, передбачені ст.175 ЦПК в тому обсязі, в якому вони відомі позивачу по справі і які суд вважав достатніми при відкритті провадження, в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Токаревої Г.О. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.175,185, 260 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Токаревої Ганни Олександрівни про залишення без руху позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 16 вересня 2024 року.

Суддя