Справа№592/8151/24
Провадження №2/592/1734/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що у період з 16.01.1990 року позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.03.2005 року по справі № 2-118 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у подружжя народилися діти. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом як подружжя. Остаточно шлюб розірваний 13.05.2010 року. На даний час у сторін один неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З самого часу народження дитини відповідачка не цікавилася життям малолітнього сина ОСОБА_3 . Син залишився проживати з батьком. ОСОБА_2 переїхала жити за іншою адресою. На початку повномасштабного вторгнення від спільних знайомих позивач дізнався, що відповідачка виїхала з України до рф. Після цього вона не телефонувала йому, не займалася його здоров`ям та розвитком. Позивач повністю утримує сина сам, займається його розвитком, купує одяг, приладдя для навчання. В забезпеченні сина позивачу допомагає його нова дружина - ОСОБА_5 . Під час відвідування дитиною школи, тільки батько ОСОБА_1 займався питаннями навчання сина, мати ОСОБА_2 в цьому участі не брала. На підставі висновку Виконавчого комітету Сумської міської ради від 05.06.2023 року та рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.06.2023 № 224 місце проживання дитини визначено із батьком ОСОБА_1 . Тому позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її біологічного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити місце проживання дитини з батьком.

Ухвалою суду від 23.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін.

На виконання ухвали суду від 20.06.2024 року про витребування доказів надана інформація про перетин державного кордону України відповідачем ОСОБА_2 17.01.2022 року відповідач перетнула державний кордон України на виїзд в пункті пропуску «Юнаківка» і більше до України не поверталась.

Ухвалою суду від 19.07.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав із зазначених в ньому підстав, просив задовольнити.

Представник третьої особи Смук Р.В. не заперечувала проти задоволення позову. В останнє судове засідання не з`явилася, надала висновок Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та визначення місця проживання дитини з батьком.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останньої, та здійсненням оголошення на офіційному сайті судової влади, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позовну заяву не надала, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у її відсутність за наявними в справі матеріалами.

Позивач подав клопотання про долучення письмових доказів, в яких містяться довідки з дитячого садка, школи щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 лише його батьком ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 16.01.1990 року позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 (а.с.6). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.03.2005 року по справі № 2-118 шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Від шлюбу у подружжя народилися діти. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом як подружжя. Остаточно шлюб розірваний 13.05.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим повторно Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 04.07.2017 року, актовий запис № 389 (а.с.8).

На даний час у сторін один неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції від 23.03.2010 року, актовий запис № 653 (а.с.9).

Згідно Довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12,13).

До позовної заяви долучена довідка, видана Сумським ДНЗ (центр розвитку) № 26 «Ласкавушка» СМР про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідував садок. Батько ОСОБА_3 займався організаційними питаннями освіти. Мати в закладі освіти не з`являлась (а.с.48).

Відповідно до довідки, виданої Сумською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10, дійсно навчався з 2017 по 2021 року у цій школі. Батько ОСОБА_1 займався організаційними та навчальними питаннями освіти. Мати ОСОБА_2 в закладі не з`являлась (а.с.47).

У Довідці, виданій Великочернеччинським ЗЗСО І-ІІІ ступенів СМР вказано про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається у 8-А класі з 01.09.2021 року. Вихованням хлопця займається тільки батько, який постійно цікавиться навчальними успіхами дитини, перебуває на зв`язку із класним керівником (а.с.46).

До суду наданий висновок № 1356/27.1-26 від 09.09.2024 року щодо можливості позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки умов проживання за місцем проживання дитини з батьком встановлено, що у хлопчика є окрема кімната, місце для сну, відпочинку, навчання, одяг та взуття, місце для зберігання одягу та особистих речей. Була проведена розмова з дружиною позивача ОСОБА_5 , яка є мачухою ОСОБА_3 , яка повідомила, що виховує хлопця з раннього віку, як власного сина, при друзях він називає її мамою. Під час спілкування спеціаліста з дитиною виявлено, що ОСОБА_3 вважає своєю матір`ю дружину батька ОСОБА_5 , яка його виховала, свою рідну матір він не знає. Хлопець зазначив, що не заперечує проти позбавлення відносно нього батьківських прав ОСОБА_2 . Щодо визначення місця проживання дитини, то ще в літку 2023 року рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.06.2023 № 224 місце проживання дитини визначено із батьком ОСОБА_1 . Даний факт підтверджується і в 2024 році. У підсумку зазначено, що можливо позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків. На даний час обов`язки матері по вихованню дитини виконує ОСОБА_5 .

В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що виховувала ОСОБА_3 майже з народження. Мати ОСОБА_2 бачила один раз ще до початку повномасштабного вторгнення, вона не займалася вихованням дитини, не дарувала жодного подарунку, дитині не телефонує, про матір дитина не згадує.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою сім`ї, родину знає давно. ОСОБА_2 виїхала в рф до початку повномасштабного вторгнення та більше не повернулася. Хлопчик про маму нічого не згадував. ОСОБА_2 людина віруюча, але дитиною не цікавилась.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою сім`ї. Весь час батько ОСОБА_1 віддає на виховання сина. Мати не займалась дитиною, в м. Суми не проживає, не спілкується з дитиною, не телефонує. З народження син перебуває на утриманні батька.

На виконання ухвали суду від 20.06.2024 року про витребування доказів надана інформація про перетин державного кордону України відповідачем ОСОБА_2 17.01.2022 року відповідач перетнула державний кордон України на виїзд в пункті пропуску «Юнаківка» і більше до України не поверталась (а.с.42).

Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 є біологічною матір`ю неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак вона не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує та не сприяє спортивним починанням і досягненням сина, що суперечить забезпеченню інтересів дитини.

Згідно Висновку про можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких заяв про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною чи з інших питань щодо виховання сина до Управління від ОСОБА_2 не надходило. Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, позбавивши ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначивши місце проживання дитини з батьком, оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує та не піклується про неї, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суперечить забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було.

Позивач ОСОБА_1 просив не стягувати судові витрати з відповідачки ОСОБА_2 , тому розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 7, 150, 155, 164, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

1. Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, буд. 35, .

Суддя І.М. Фоменко