справа №932/4668/24
провадження №2/932/1864/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Заверуха Наталія Іванівна про розірвання договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В :

27.05.2024 позивач звернувся до суду із позовом у якій просить розірвати договір купівлі-продажу квартири від 30.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І. за реєстровим номером №1168, укладений між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», як продавцем та ОСОБА_2 , як покупцем.

Ухвалою судді Овчиннікової О.С. від 15.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 19.09.2023 здійснено перехід до загального позовного провадження.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, ухвалою від 19.06.2024 справу прийнято до провадження суддею Цитульським В.І. та призначено підготовче засідання на 01.08.2024.

Ухвалою від 01.08.2024 закрито підготовче провадження у справі, судове засідання призначено на 29.08.2024.

Узагальнені доводи учасників справи.

Обґрунтування заяви зводиться до наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2021 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» продало в користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не виконала умов вказаного договору в частині оплати.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених у позові. Зазначив про факт фактичної передачі квартири відповідачу.

Відповідач не скористався право на подання відзиву, в судове засідання не з`явився.

Обставини, встановлені судом.

30.11.2021 між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», як продавцем та ОСОБА_2 , як покупцем укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

За умовами договору: вартість квартири (300 тис. грн.) має бути сплачена покупцем не пізніше ніж 01.03.2022 (п.3.1); право власності на придбане майно виникає з моменту державної реєстрації, яка буде здійснена після сплати покупцем вартості квартири, за наявності відповідної заяви від продавця (п.5.7).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2024 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».

Позивач надсилав відповідачу пропозицію розірвати договір, проте відповідачем її проігноровано.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн.

Законодавство, що застосовано судом.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.08.2021 у справі №363/3686/18.

Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору.

У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору.

Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець своєю чергою також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням.

У постанові від 02.06.2021 у справі № 636/5261/18 з подібними правовідносинами, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що такий спосіб захисту, як розірвання договору купівлі-продажу, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовляти саме з цих підстав.

Зазначений висновок Верховного Суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18 про те, що «…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третя статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Натомість такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар покупцю, і який його прийняв, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Така несплата (повна або часткова) може бути наслідком не навмисного порушення договору з боку покупця (який бажає збагатитися за рахунок затримки оплати), а добросовісної помилки покупця, наприклад, через існування розбіжностей між сторонами щодо суми, належної до сплати, щодо взаємних розрахунків між сторонами.

Крім того, такий спосіб захисту, як розірвання договору, може бути використаний продавцем не з метою відновлення його права на одержання грошових коштів, а з метою невиправданого збагачення, якщо, наприклад, ринкова ціна на продане майно збільшилася, в тому числі завдяки його поліпшенню покупцем. Такі несправедливі наслідки можуть настати через невідповідність зазначеного способу захисту суті порушення права».

Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30.01.2019 у справі №552/6381/17, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Висновки суду.

За умови якщо відповідач не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти позивач, за умови що він володіє майном і має можливість розпорядитися ним вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину. У такому випадку позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням

За умови часткового виконання договору з боку продавця, який передав товар покупцю, і який його прийняв, такий спосіб захист як розірвання договору не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів.

Відтак, позовна заява у даній справі не може бути задоволеною в обох із перелічених випадків.

При цьому суд вважає неможливим наводити висновки поро те, який із вказаних варіантів підлягає застосуванню до правовідносин між стонами, оскільки такі висновки не впливають на правильність вирішення даного спору та можуть бути використані як преюдиція в інших спорах.

З огляду на наведене суд приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання.

Відповідачем не заявлено до стягнення судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Заверуха Наталія Іванівна про розірвання договору купівлі-продажу відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено 06.09.2024.

Суддя: В.І. Цитульський