Справа № 362/1505/24
Провадження № 2/362/1478/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідно до письмової розписки відповідач отримав від нього борг в сумі 1 000 доларів США із строком повернення до 22 грудня 2023 року.

Оскільки вказану суму позики за договором відповідач не повернув, позивач просить стягнути з останнього суму боргу (а.с. 31 35).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 37, 40, 42).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

22 липня 2023 року між сторонами укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 1 000 доларів США та зобов`язалася повернути позику в строк до 22 грудня 2023 року.

Факт отримання відповідачем від позивача зазначеної суми грошових коштів у позику підтверджується змістом відповідної розписки від 22 липня 2023 року (а.с. 8).

Під час розгляду справи суду не надано відповідних доказів на підтвердження факту повернення відповідачем боргу в розмірі та у строки, що у визначені в розписці.

Вирішуючи спір по суті вимог, суд виходить з наступного.

Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 22 липня 2023 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі у визначений строк, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановлену суму боргу.

Одночасно, стосовно позики саме в іноземній валюті, суд враховує наступне.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня; при цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові в справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу в національній валюті є такими, що відповідають цивільному законодавству.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подачу даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 29 лютого 2024 року (а.с. 5).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, разом із позовом надано суду договір № 01/24 про надання правничої (правової) допомоги від 04 січня 2024 року із додатком № 1 до нього, актом від 26 лютого 2024 року і платіжною інструкцією від 22.02.2024 року, з яких вбачається, що позивачем сплачено вартість правових послуг у даній справі в сумі 8 000 гривень 00 копійок (а.с. 11, 12, 13, 14).

Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 625, 1050 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 38 041 (тридцять вісім тисяч сорок одна) гривня 20 копійок та 9 211 (дев`ять тисяч двісті одинадцять) гривень 20 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 12 вересня 2024 року.