Провадження № 22-ц/802/528/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони відчуження та іпотеки на нерухоме майно, вилучення записів та припинення зобов`язання за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Колодочки Павла Олександровича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони відчуження та іпотеки на нерухоме майно, вилучення записів та припинення зобов`язання за кредитним договором.

Позовні вимоги, враховуючи заперечення на письмові пояснення, мотивують тим, що 19 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (в даний час найменування змінено на АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № VOY0GA00001322, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 80000 дол. США терміном до 19 квітня 2017 року та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленому законом.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки між ЗАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до умов якого поручителі зобов`язувалися перед ЗАТ КБ «Приватбанк» відповідати в повному обсязі за виконання усіх зобов`язань ОСОБА_5 , що випливають з кредитного договору № VOY0GA00001322.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 19 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б., зареєстрований в реєстрі за номером 939.

Відповідно дані про предмет обтяження були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

У зв`язку з порушенням строків виконання кредитних зобов`язань АТ КБ «Приватбанк» достроково звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року вирішено стягнути солідарно з позивачів кредитну заборгованість в розмірі 671988,44 грн.

Вказують, що 03 квітня 2023 року вказане рішення виконане позичальником повністю, і відповідно до довідки відповідача від 26 квітня 2023 року заборгованість відсутня.

Зазначають, що оскільки ОСОБА_5 повністю виконане в добровільному порядку вказане рішення суду, та у зв`язку з відсутністю з боку відповідача на момент виконання судового рішення жодних вимог та обґрунтованої заборгованості основне зобов`язання припинилось внаслідок його виконання.

Крім того, посилаються на те, що 12 вересня 2023 року позичальник звернулася до банку як іпотекодержателя із письмовою заявою про зняття заборони відчуження та іпотеки на іпотечне майно та вилучення записів, проте дана заява була проігнорована відповідачем та залишена без відповіді.

Вважають, що оскільки борг за кредитним договором погашений, інформації щодо наявної заборгованості за кредитним договором немає, то єдиним належним способом захисту порушеного права є звернення до суду з даним позовом.

На підставі наведеного просять суд визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 ; визнати іпотеку за договором іпотеки від 19 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. та зареєстрований в реєстрі за №939, такою, що припинена; припинити обтяження у формі заборони на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , що виникло на підставі іпотечного договору від 19 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. та зареєстрований в реєстрі за №939; припинити обтяження у формі заборони на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , що виникло на підставі іпотечного договору від 19 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. та зареєстрований в реєстрі за №939; внести зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення запису про обтяження номер 4836953; зареєстровано: 19.04.2007; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: іпотечний договір, 939, 19.04.2007, приватний нотаріус Троц Ю. Б.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 ; та шляхом виключення запису: реєстраційний номер обтяження: 4875783, тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 26.04.2007 реєстратором: приватний нотаріус Троц Ю. Б.; внести зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення запису про обтяження номер 4837019; зареєстровано: 19.04.2007; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: іпотечний договір, 939, 19.04.2007, приватний нотаріус Троц Ю. Б.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_4 ; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_5 .

Визнано іпотеку за договором іпотеки від 19 квітня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. та зареєстрований в реєстрі за №939, такою, що припинена.

Припинено обтяження у формі заборони на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , що виникло на підставі іпотечного договору від 19 квітня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. та зареєстрований в реєстрі за №939.

Припинено обтяження у формі заборони на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , що виникло на підставі іпотечного договору від 19 квітня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. та зареєстрований в реєстрі за №939.

Внесено зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення запису про обтяження номер 4836953; зареєстровано: 19.04.2007; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: іпотечний договір, 939, 19.04.2007, приватний нотаріус Троц Ю. Б.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 ; та шляхом виключення запису: реєстраційний номер обтяження: 4875783, тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 26.04.2007 реєстратором: приватний нотаріус Троц Ю. Б.

Внесено зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення запису про обтяження номер 4837019; зареєстровано: 19.04.2007; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: іпотечний договір, 939, 19.04.2007, приватний нотаріус Троц Ю. Б.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_4 .

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Колодочка П. О. подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи, просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Джус Т. В. вказує, що дане рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат Джус Т. В. заперечив апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши представника позивачів, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 19 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (в даний час найменування змінено на АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № VOY0GA00001322, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 80000 дол. США терміном до 19 квітня 2007 року та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленому законом (а.с. 15).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до умов якого поручителі зобов`язувалися перед ЗАТ КБ «Приватбанк» відповідати в повному обсязі за виконання усіх зобов`язань ОСОБА_5 , що випливають з кредитного договору № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року (а.с. 15).

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 19 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б., зареєстрований в реєстрі за номером 939 (а.с. 9-14).

Відповідно дані про предмет обтяження були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек (а.с. 20-22).

Судом встановлено, що ПАТ КТ «Приватбанк» у 2011 році відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України звернувся до суду із позовом про дострокове повернення кредиту та стягнення усієї заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість в розмірі 671988,44 грн. та судові витрати по справі (а.с. 15).

Отже, такими діями ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитор у зобов`язанні, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Крім того, постановою Волинського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у зв`язку із не виконанням боржником рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» 56206,94 грн. 3% річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с. 23-25).

Також, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М., Другий ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1437, яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року у розмірі 261358,76 дол. США, що за курсом НБУ станом на 30.01.2019 року становить 7258472,21 грн. та витрат у розмірі 3500 грн., запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 26-31).

Разом з тим, постановою Волинського апеляційного суду від 17 січня 2023 року в цивільній справі за позовом цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про виселення залишено без змін. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2022 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення. У задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с. 32-36).

Звертаючись до суду з позовом про припинення зобов`язання за кредитним договором, визнання іпотеки припиненою, припинення обтяження та вилучення запису, позивачі посилалися на повне виконання кредитного зобов`язання, в зв`язку з чим іпотека за договором, яким забезпечувалось виконання кредитного договору, є припиненою як похідне зобов`язання, отже, наявні підстави для зняття обмеження із заставного майна.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, за змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Оскільки статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником, зобов`язання вважаються припиненими.

Заперечуючи позовні вимоги позивачів, відповідач посилається на додаткові угоди, укладені між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 , які не виконані позичальником ОСОБА_5 .

Зокрема, 06 грудня 2011 року між зазначеними сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року, якою внесено зміни до договору, а саме сторони домовились, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшується на 1840,90 дол. США (пеня) (а.с. 89-90).

27 грудня 2012 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року, якою внесено зміни до договору, а саме сторони домовились, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшується на 956,50 дол. США (пеня) Підписано графік погашення угоди (а.с. 90 зворот -92).

27 листопада 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року, якою внесено зміни до договору, а саме сторони домовились, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшується на 7136,22 дол. США (пеня). Підписано графік погашення угоди (а.с. 93).

Із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 26 квітня 2023 року № Е.08.0.0.0/4-230426/49577 вбачається, що 03 квітня 2023 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 671988,44 грн., боргу у сумі 200, грн., 1950 грн., витрат за надання юридичних послуг та витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права, та 1820 грн. судових витрат виконано в повному обсязі (а.с. 16).

Разом з тим, постановою про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2023 року державного виконавця ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ, виконавче провадження №68251221, відкрите на підставі виконавчого листа №161/12058/20 від 12 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 56206,94 грн., закрито на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним виконанням рішення суду, що спростовує доводи відповідача про відсутність доказів виконання рішення суду №161/12058/20 ОСОБА_5 (а.с. 124).

Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року, справі № 310/11534/13-ц.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства відповідач продовжує нараховувати ОСОБА_5 заборгованість за кредитом, відсотками, комісією станом на 08.01.2024 року, незважаючи на фактичне погашення позивачем своєї заборгованості за рішенням суду від 22 листопада 2011 року та рішення суду від 19 травня 2021 року, що підтверджується наданим відповідачем розрахунком.

Таким чином, суд вважає, що відповідач неправомірно продовжує нараховувати проценти та комісію за вищевказаним кредитним договором, оскільки, наявність вищевказаних судових рішень про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, які фактично виконані позивачем, а відтак, зазначений розрахунок суми боргу не береться судом до уваги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс 18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також варто зазначити, що постанова Волинського апеляційного суду у справі №161/12058/20 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення 3% річних також виконана, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2023 р. №68251221.

Крім того згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Тому дане рішення суду мало бути виконане відповідачами у тому обсязі (сумі), що визначено судом і жодні додаткові угоди щодо зменшення суми боргу не можуть братися до уваги, оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання, і сторони не вправі змінювати суму зобов`язання після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, враховуючи що позивачем ОСОБА_5 в повному обсязі сплачено борг, визначений рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року та постанови Волинського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, судовими рішеннями, також відмовлено відповідачу у задоволенні позовних вимог банку про стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса та звернення стягнення на предмет іпотеки, суд прийшов до висновку, що позов в частині вимог про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненими, слід задовольнити, у зв`язку з його фактичним виконанням боржником своїх зобов`язань по кредитному договору.

Доводи апеляційної скарги про відсутність повного виконання кредитних зобов`язань на підставі укладених між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 додаткових угод від 06 грудня 2011 року, 27 грудня 2012 року, 27 листопада 2015 року до кредитного договору, суд вважає безпідставними, оскільки, такі угоди були укладені після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості в повному обсязі, та, у даному випадку, не створюють будь-яких правових наслідків для сторін даних додаткових угод, так як, судом встановлено, що ОСОБА_5 добровільно виконала рішення суду від 22 листопада 2011 року, в повному обсязі, тобто сплатила борг більший, ніж зазначено у додаткових угодах.

Крім того, щодо розрахунку боргу за кредитним договором станом на 08 січня 2024 року (а.с. 99-109), що випливає з додаткових угод та графіків погашення заборгованості ОСОБА_5 , укладених після визначення остаточної суми заборгованості у рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року, то суд звертає увагу на те, що вимоги до боржника про стягнення заборгованості, що виникла на підставі даних угод, банк не пред`являв.

Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Як зазначалося вище, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 19 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б., зареєстрований в реєстрі за номером 939 (а.с. 9-14).

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника, вимог кредитора та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року, в справі № 127/26402/20.

Оскільки судом достовірно встановлено, що зобов`язання за кредитним договором № VOY0GA00001322 від 19 квітня 2007 року припинилися у зв`язку із повним виконанням, то і вимоги позивачів щодо припинення іпотеки, в силу вищезазначених вимог закону, є підставними.

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, станом на 08.11.2023 року, обтяження з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не знято (а.с. 20-22).

Крім того, 12 вересня 2023 року позивач ОСОБА_5 зверталася до відповідача із заявою про зняття заборони відчуження та іпотеки з нерухомого майна, однак, відповіді від відповідача не отримала (а.с. 17-18).

Такі обставини, на переконання суду, створюють ситуацію правової невизначеності та порушують права позивачів на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, гарантовані їм приписами ст. 41 Конституції України.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку, що вимога позивачів про визнання іпотеки, яка виникла на підставі іпотечного договору від 19 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та АТ КБ «Приватбанк», такою, що припинена, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відтак, наявне обтяження переданого в іпотеку нерухомого майна позивача порушує її право власності та перешкоджає вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач добровільно не здійснив дій, спрямованих на припинення обтяження права позивачів, не надав доказів існування дійсного основного зобов`язання та обґрунтованої заборгованості за кредитним договором, на сьогоднішній день, а позивачі не мають можливості самостійно звернутись до суб`єктів державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації припинення обтяження, тому суд вважає право позивачів порушеним та таким, що підлягає судовому захисту, а відповідні позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені обставини справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позивачами вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не застосував строків позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 1 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

26.04.2023 року АТ КБ «Приватбанк» видав довідку №№ Е.08.0.0.0./4- 230426/49577, про те, що, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року, добровільно виконано у повному обсязі.

12.09.2023 року ОСОБА_5 звернулась до Банку як Іпотекодержателя із письмовою заявою про зняття (припинення) заборони відчуження та іпотеки на іпотечне майно та вилучення записів. Проте законна вимога була проігнорована відповідачем та залишена без відповіді.

З даним позовом позивачі звернулися до суду 10 листопада 2023 року.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави вважати, що строк позовної давності було пропущено.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, у рішенні суду їм дано вірну правову оцінку, такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення і задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Колодочки Павла Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді :