АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року

м. Чернівці

Справа № 2-4313/09

провадження № 822/586/24-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач Відкрите акціонерне товариство «БМ Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексроу Капітал» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2009 року,

головуючий у суді першої інстанції суддя Гончарова І.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ВАТ «БМ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВАТ «БМ Банк» заявив клопотання про забезпечення позову.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2009 року накладено арешт на квартиру ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2005 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТзОВ «Ексроу Капітал» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Зазначає, що 18 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., за реєстровим номером 6394.

Згідно умов договору іпотеки, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № МL-ОА/118/2007 від 16 липня 2007 року, ОСОБА_1 (іпотекодавцем) було надано ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержателю) в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданих відомостей з Державного реєстру речових прав щодо вказаної квартири міститься запис про державну реєстрацію іпотеки №5321229 від 18 липня 2007 року, на підставі договору іпотеки, серія та номер: ВЕТ №217171, 217172.

Із договору відступлення прав вимоги, посвідченого 16 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за номером 489 вбачається, що первісний іпотекодержатель передав право вимоги за кредитним договором від 16 липня 2007 року новому іпотекодержателю- ТзОВ «Ексроу Капітал».

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали зобов`язаний був перевірити чи накладення арешту на нерухоме майно не призведе до порушення прав та охоронюваних інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2009 року про забезпечення позову, ТзОВ «Єксроу Капітал» посилалося на те, що наявність арешту, накладеного на майно боржника, на підставі ухвали суду у цій справі, порушує його права як іпотекодержателя та позбавляє можливості звернути стягнення на іпотечне майно.

Суд апеляційної інстанції встановив, що нерухомого майна, на яке ВАТ «БМ Банк» просило накласти арешт, є предметом іпотеки за іпотечним договором від 18 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Єксроу Капітал», та ОСОБА_2 у забезпечення виконання умов кредитного договору від 16 липня 2007 року. Предметом іпотеки є квартира за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року в справі № 903/825/18 вказано, що метою забезпечувального зобов`язання, такого як застава (іпотека), є набуття кредитором (заставодержателем) переважного перед іншими кредиторами боржника (заставодавця) права задоволення своїх вимог за рахунок переданого в забезпечення зобов`язання майна боржника (предмета застави (іпотеки), що прямо випливає зі змісту статті 1 Закону України «Про заставу», статей 1, 3 Закону України «Про іпотеку». Особливістю таких правовідносин є те, що заставодавець хоча і залишається власником переданого в заставу майна, проте на період забезпечення позбавлений правомочності розпорядження цим майном, а заставодержатель у свою чергу, у випадку порушення боржником забезпеченого зобов`язання, має право у будь-який момент переважно перед іншими кредиторами такого боржника задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку з чим заставодержатель має власний пріоритетний майновий інтерес до отриманого в заставу майна боржника, який може бути реалізований ним у будь-який момент у разі порушення забезпеченого зобов`язання. За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, оскільки не зважаючи на те, що скаржник формально не є учасником спірних правовідносин, які випливають з договору позики, проте винесена з метою забезпечення цього позову ухвала суду про накладення арешту на заставлене майно боржника очевидно та безпосередньо впливає на майновий інтерес заставодержателя цього майна, який у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договорами застави та іпотеки пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна у встановленому законом порядку.

За встановлених у цій справі обставин, накладення судом першої інстанції арешту на передане відповідачем в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Єксроу Капітал», нерухоме майно (квартира за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 ), що безпосередньо впливає на майновий інтерес іпотекодержателя, який у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договором іпотеки пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна у встановленому законом порядку, з урахуванням того, що арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про накладення арешту на спірне майно, оскільки цей конкретний захід є неспівмірним із позовними вимогами та фактично порушує права осіб, які не є учасниками справи.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21 та від 31 травня 2023 року у справі № 2-4758/10.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обстави, ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експроу Капітал» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2009 року скасувати.

В задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства «БМ Банк» про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 12 вересня 2024 року.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк