Провадження № 22-ц/812/1311/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2024 року м. Миколаїв

справа № 469/24/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на додаткове рішення Березанського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 08 липня 2024 року суддею Гапоненко Н.О., у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту додаткового рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ цього майна.

Відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов, у якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок та поділити інше майно.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок АДРЕСА_1 , та визнано за позивачкою ОСОБА_1 право власності на його частину. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2024 року задоволено заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ткаченко О.І. про стягнення з ОСОБА_1 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розмір понесених витрат відповідає складності характеру спору, є реальним, доведеним належними доказами, та пропорційним задоволеним позовним вимогам. Також суд врахував тривалість розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив додаткове рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про стягнення 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував погодження між позивачкою та адвокатом при укладенні договору про надання професійної правничої допомоги, фіксованої суму гонорару адвоката, тому врахування судом при визначенні розміру компенсації тривалості слухання справи є безпідставним.

Крім цього суд не врахував скрутного матеріального становища відповідача за первісним позовом, пов`язаного з тим, що на його утриманні знаходиться їхній спільний з позивачкою син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Березанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання сина, проте не сплачує їх, внаслідок чого виникла заборгованість, що станом на 01 травня 2024 року складає 102 688, 75 грн.

Також 16 червня 2024 року апелянт переніс хірургічне втручання.

Крім цього підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 зазначав невідповідність їх розміру складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціні позову та значенню справи для сторони.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила у її задоволенні відмовити та залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін. Посилалася на те, що при узгодженні гонорару було визначено його орієнтовний розмір 15 000 грн, проте у зв`язку з тривалим розглядом справи понад п`ять років, розмір гонорару було збільшено до 25 000 грн. Гонорар адвокату сплачений у повному обсязі, про що свідчить додана до справи квитанція до прибуткового касового ордеру.

Також ОСОБА_1 просила суд врахувати її скрутний майновий стан, до якого призвели незаконні дії відповідача, який перешкоджав їй у користуванні спальним будинком та вона змушена була винаймати житло.

Відносно заборгованості за аліментами ОСОБА_1 зазначала, що з початку повномасштабного вторгнення росії на територію України вона з сином більше року знаходились за кордоном, де син перебував на її повному утриманні. З цієї підстави у Березанському районному суді Миколаївської області перебуває спір щодо розміру заборгованості за аліментами.

Крім цього вказувала на те, що на її утриманні знаходиться спільна з відповідачем онука.

2.Мотивувальна частина

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що у січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Позивачка просила визнати житловий будинок їх спільною з відповідачем власністю, визнати за нею право власності на його частину та виділити їй в натурі певні кімнати у будинку. Також просила виділити їй частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 25 га по АДРЕСА_1 .

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов. Просив житловий будинок АДРЕСА_1 визнати його особистою приватною власністю, визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку площею 4,9000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та виділити йому частину цієї земельної ділянки.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2021 року задоволено заяву представника позивачки - адвоката Ткаченко О.І. про залишення без розгляду усіх позовних вимог, крім визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку з прилеглими підсобними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на його частину.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2024 року позовні вимоги у цій частині задоволені у повному обсязі. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

31 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткаченко О.І. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просила про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

До заяви додано: копію договору про надання правової допомоги № 18/19 від 02 жовтня 2019 року, акт виконаних робіт від 30 січня 2024 року за договором про надання правової допомоги № 18/19 від 02 жовтня 2019 року та протокол узгодження договірної ціни від 15 січня 2020 року за яким сторони узгодили розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги в суді першої інстанції в фіксованому розмірі 25 000; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 5 від 04 березня 2024 року про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Ткаченко О.І. 25 000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги, протоколу, акту.

До відзиву на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 надано: копію договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2019 року № 18/19, копію протоколу погодження договірної ціни до договору про надання правової допомоги; копію акта виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 27 січня 2020 року, який містить перелік виконаних робіт, витрачений на них час, обсяг наданої правової допомоги станом на 27 січня 2020 року на суму 15 000 грн.

У запереченнях проти заяви ОСОБА_1 просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на відсутність платіжного документа про оплату послуг адвоката, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Також зазначав, що заявником порушено порядок пред`явлення такої вимоги, оскільки йому не було надіслано документи, які підтверджують понесені позивачкою витрати.

Позиція апеляційного суду

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої -третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача своєчасно було заявлено про розмір попередніх (орієнтовних) витрат на правничу допомогу, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме додано до відзиву на заявлені відповідачем ОСОБА_1 позовні вимоги (а.с. 120-122 том І).

За таких обставин не вбачається порушень строків та порядку надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Проте, розмір цих витрат 25 000 грн колегія суддів вважає неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг) та ціною позову.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним предметом позову, що підлягав розгляду судом першої інстанції, залишався поділ майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Щодо строків розгляду справи

Ухвалою від 22 листопада 2019 року провадження у справі зупинено для проведення будівельно-технічної експертизи, яка б надала відповіді на питання, щодо можливості реального розподілу житлового будинку.

08 травня 2020 року провадження у справі поновлено для вирішення питання про надання додаткових матеріалів, необхідних для надання висновку щодо проведеного перепланування (реконструкції) приміщень житлового будинку, оскільки розміри та площа кімнат не відповідають дійсним замірам, наведеним у Технічному паспорті БТІ та правовстановлюючим документам; на земельній ділянці за вказаною адресою зафіксовані не всі господарські будови, що значаться у правовстановлюючих документах та технічному паспорті; дозвільних документів на проведення будівельних робіт та затверджений проект перепланування житлового будинку експерту не надано, також не надано документів щодо узаконення самовільного перепланування.

04 березня 2021 року представник позивачки ОСОБА_1 подала заяву про зменшення позовних вимог, залишивши тільки вимогу про визнання права спільної сумісної власності подружжя на спірний будинок та визнання за нею права власності на його частину.

Отже розгляд справи продовжився саме з цієї дати.

При цьому суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив слухання справи на 9 годину 20 вересня 2021 року.

Справа призначалася до розгляду також на 6 жовтня 2021 року, 27 квітня 2022 року, 05 липня 2022 року, 29 листопада 2022 року, 15 травня 2023 року, 04 липня 2023 року, 04 вересня 2023 року, 30 січня 2024 року

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що з листопада 2019 року по 08 травня 2020 року провадження у справі було зупинене. У 2021 році справа призначалася до розгляду тільки двічі. У 2022 та 2023 роках справа призначалася до розгляду тільки тричі на рік.

Розгляд справи неодноразово відкладався, як за клопотаннями сторони позивачки, так і за клопотаннями сторони відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі 25 000 грн, зокрема з підстав тривалого розгляду справи, є несправедливим, оскільки це відбувалося не з одноосібної вини відповідача.

Враховуючи викладене вище, та оцінивши співмірність витрат позивачки ОСОБА_1 на правничу допомогу, зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, колегія суддів доходить висновку, про те, що відшкодування цих витрат у розмірі 15 000 грн буде достатнім та справледивим.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції зміні, зі зменшенням суми стягнення витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу до15 000 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Березанського районного суду Миколаївської області 08 липня 2024 року змінити, зменшивши стягнення витрат на професійну правничу допомогу з 25 000 грн до 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

Л.М.Царюк

---------------------------------

Повну постанову складено 16 вересня 2024 року