РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2337/24

09 вересня 2024 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О.С.

з участю секретаря судових засідань Забейди А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костопільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Костопільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, в якому просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП ім.Ватутіна с.Підлужне, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №026087, виданого на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 та після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) в КСП ім.Ватутіна с.Підлужне Костопільського району Рівненської області у розмірі 2,66 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії РВ №026087, виданого Костопільською районною державною адміністрацією 23.05.1996 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого 23.05.1996 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2050.

Зазначає, що його мати ОСОБА_2 за життя зробила заповідне розпорядження, щодо належного їй майна на його корить, однак звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , отримав відмову, через відсутність дублікату чи оригіналу заповіту.

Вказує, що отримати дублікат заповіту не має можливості через відсутність у Підлужненській сільській раді уповноваженої особи на видачу дублікату заповіту, а тому звернувся до суду.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, остання звернулася до суду із заявою про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.17).

Встановлено, що померла ОСОБА_2 була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.18).

З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) в КСП ім.Ватутіна с.Підлужне Костопільського району Рівненської області у розмірі 2,66 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії РВ №026087, виданого Костопільською районною державною адміністрацією 23.05.1996 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого 23.05.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2050 (а.с.11).

Встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Скоропад В.В. з метою видачі свідоцтва про право на спадщину, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_2 , однак отримав відмову через відсутність оригіналу чи дублікату заповіту, що підтверджується листом №311/02-14 від 31.05.2024 (а.с.12)

З інформаційної довідки із спадкового реєстру №64134034 від 29.03.2021, встановлено, що в спадковому реєстрі наявний заповіт за номером №38701097 посвідчений 23.03.1998 року Підлужненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, заповідачем є ОСОБА_2 (а.с.13).

Судом встановлено, що приватний нотаріус Скоропад В.В. звертався до Костопільської міської ради з метою отримання дублікату вищезазначеного заповіту, листом №15 від 15.12.2022 виконавчий комітет Підлужненського старостинського округу повідомив, що не може видати дублікат заповіту посвідченого від імені ОСОБА_2 Підлужненською сільською радою Костопільського району Рівненської області 23.03.1998 року з реєстровим №7 у зв`язку з тим, що на даний момент не уповноважена здійснювати нотаріальні дії (а.с.15-16).

Заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦКУ). Відповідно до статті 202 ЦКУ заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п.2.2-2.3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 295/5 при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту.

Відповідно до пп.4.1 п.4 глави 22 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 295/5 дублікат заповіту може бути виданий вказаним у заповіті спадкоємцям, виконавцю заповіту після подачі ними свідоцтва про смерть заповідача.

З довідки Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області № 362 від 12.03.2020, встановлено, що ОСОБА_2 постійно до дня смерті проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 , і в склад її сім`ї входили та були зареєстровані: ОСОБА_1 , син ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 при житті зробила заповітне розпорядження щодо всього належного їй майна на користь позивача ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області 23.03.1998 та зареєстрованим в реєстрі книги для запису нотаріальних дій під № 7. Однак, позивачем оригінал заповіту був втрачений.

Встановлено, що у зв`язку з відсутністю оригіналу заповіту позивач також звернувся до Костопільської міської ради Рівненського району Рівненської області, яка є правонаступником реорганізованої Підлужненської сільської ради Костопільського району, з питань видачі дублікату заповіту. Однак, позивачу у відповіді № 64 від 07.06.2024 повідомлено про неможливість видати дублікат через ліквідацію Підлужненської сільської ради Костопільського району та відсутність у посадових осіб старостинського округу доступу до системи ДП «НАІС». Також підтверджено про посвідчення сільською радою вищезазначеного заповіту та надано його копію (а.с.22)

Судом встановлено, що позивач через відсутність оригіналу заповіту та неможливості отримати його дублікат не може успадкувати земельну частку (пай) у встановленому законом порядку, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України).

Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності:

відкритість (невичерпність) переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону;

законність набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо Інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду.

Набуття права власності у однієї особи в переважній більшості пов`язане з припиненням права власності в іншої. Дії з набуття права власності мають бути правомірними та добросовісними. Це стосується: а) способів набуття права власності; б) процедури набуття права власності в) особи-набувача.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам регулюється Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Таким чином, сертифікат серія РВ № 026087, виданий Костопільською районною державною адміністрацією 23 травня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 свідчить про те, що за життя спадкодавцю ОСОБА_2 належало право на спірну земельну частку (пай).

Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 (62/2001) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» забезпечено вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.

Статтями 2,3 Закону передбачено порядок виділення земельної ділянки в натурі власникам земельних часток (паїв) на підставі документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, свідоцтва про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі- продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 цього ж Кодексу встановлені строки для подачі заяви - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем на день смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину по заповіту. У встановлені законом строки він не подав заяву про відмову від прийняття спадщини по заповіту.

У частині першій статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до положень ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскільки, позивач через відсутність оригіналу заповіту та неможливість отримати його дублікат не може успадкувати право на земельну частку (пай), що належала його матері, виділити земельну ділянку в натурі, і як наслідок реалізувати своє право власності на земельну ділянку, а зібрані по справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що позивач правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку, то суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 1217, 1268 ЦК України, ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України ЦПК

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Костопільської міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 ) право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП ім.Ватутіна с.Підлужне відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 026087, виданого на ім`я його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Костопільська міська рада, м.Костопіль, вул.1Травня 3, Рівненської області, .

Повне судове рішення складено 17.09.2024.

СуддяО. С. Цвіркун