Провадження № 2/734/826/23 Справа № 734/3668/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 вересня 2024 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

секретар судових засідань Мухін Ю.А.,

із участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про відшкодування шкоди у Козелецький районний суд Чернігівської області звернулася Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 154 від 30 червня 2017 року, відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року № д-322/1/5/дск, директиви Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29 квітня 2017 року № 5дек та плану проведення додаткових організаційних заходів у Сухопутних військах Збройних Сил України у 2017 році з 01 липня 2017 року 354 навчальний механізований полк штат №7/033-01 умовне найменування «Військова частина польова пошта НОМЕР_2 » анульовати та присвоїти умовне найменування «Військова частина НОМЕР_1 ». Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву МО України від 04 жовтня 2021 року визначено, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (по особовому складу) від 14 червня 2011 року № 21 значиться таке: «Згідно статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з нижчепойменованими військовослужбовцями строкової служби, які добровільно вступають на військову службу за контрактом, укласти контракт та призначити на посаду старшого стрільця взводу охорони роти охорони ОСОБА_2 . Згідно з витяту із наказу командира 354 навчального механізованого полку НОМЕР_3 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № НОМЕР_4 від 26 червня 2014 року сержанта ОСОБА_2 призначено на посаду начальника складу взводу матеріального забезпечений 354 навчального механізованого полку НОМЕР_3 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України. Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 751 від 19 березня 2015 року призначено комісію для приймання та здавання посади начальника складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 1056 від 12 березня 2016 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 19 березня 2015 року № 751 комісією частини в період із 04 березня 2016 року до 09 березня 2016 року проведено прийом-передачу тари та гільз від боєприпасів, а також будівельних матеріалів складів боєприпасів ракетно-артилерійського озброєння частини. Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 1056 від 12 березня 2016 року в ході прийому-передачі тари та гільз від боєприпасів, а також будівельних матеріалів складів боєприпасів ракетно-артилерійського озброєння частини, виявлено нестачу: тара від 30 мм пострілів до 2А42 - 24 шт; тара від 30 мм пострілів до АГС-17 - 21 шт; гільза від 73 мм пострілів СПГ- 9 - 364 шт; гільза з-під РПГ-22 - 41 шт; гільза з-під 14,5 мм набоїв (латунна) - 45 шт; гільза з-під 14,5 мм набоїв (стальна) -1054 шт; цемент ПЦ/А-Ш500(Д20) 50 кг. Згідно з книгою обліку втрат військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) вартість майна складає: тара від 30 мм пострілів до 2А42- 24 шт (355.11 гривень); тара від 30 мм пострілів до АГС-17- 21 шт (310.72 гривень); гільза від 73 мм пострілів СПГ- 9 - 364 шт (45081.05 гривня); гільза з-під РПГ-22 - 41 шт (6002.18 гривні); гільза з-під 14,5 мм набоїв (латунна) - 45 шт (64.78 гривні); гільза з-під 14,5 мм набоїв (стальна) - 1054 шт (1419.03 гривень); цемент ПЦ/А-Ш500(Д20) 50 кг (74.85 гривні). Всього збитків завдано державі на загальну суму 53307.72 гривень. Причинами та умовами, що призвели до нестачі матеріальних засобів служби ракетно-артилерійського озброєння стала особиста неорганізованість, низька виконавча дисципліна старшого сержанта ОСОБА_2 . Внаслідок нестачі матеріальних засобів служби РАО ОСОБА_2 порушені вимоги абзаців 2-5 п. 3.2.41 Наказу МО України № 300 від 16 липня 1997 року «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України». За шкоду, заподіяну державі, у відповідності до вимог п. 13 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», в редакції, що діяла на момент завдання збитків державі, старшого сержанта ОСОБА_2 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди на суму 53307.02 гривень у рахунок відшкодування нестачі матеріальних засобів служби ракетно-артилерійського озброєння. Згідно з п. 5 Розділу І наказу МО України № 359 від 29 червня 2005 року «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», якщо у штаті військової частини не передбачені посади начальника служби ракетно-артилерійського озброєння або начальника складу ракетно-артилерійського озброєння, наказом командира військової частини призначаються особи, які відповідають за облік, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів. Таким чином, начальник складу ракетно-артилерійського озброєння відповідає за облік, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів. Внаслідок нестачі, що виявлена комісією частини, в період із 04 березня 2016 року до 09 березня 2016 року під час прийому-передачі тари та гільз від боєприпасів, а також будівельних матеріалів складів боєприпасів ракетно-артилерійського озброєння частини, що проведена згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 19 березня 2015 року № 751, старший сержант ОСОБА_2 порушив покладені на нього обов`язки згідно п. 5 Розділу І наказу МО України № 359 від 29 червня 2005 року «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України». Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 65 від 16 березня 2016 року старший сержант ОСОБА_2 справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження служби у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 АДРЕСА_2 . 16 березня 2016 року старший сержант ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та всіх забезпечень. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) № 126 від 18 червня 2019 року ОСОБА_2 , - командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_6 , звільненого (демобілізованого) наказом командира НОМЕР_7 окремого батальйону охорони та обслуговування (по особовому складу) № 27-РС від 13 червня 2019 року, у запас за підпунктом а пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінчення строку контракту), вважати, що справи та посаду здав, із 14 червня 2019 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 09 серпня 2023 року зазначена шкода не відшкодована ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою-розрахунком нестачі військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння, що виявлена при здаванні посади начальника складу РАО в/ч НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_2 . Позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 АДРЕСА_1 заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 шкоди внаслідок виявлення нестачі матеріальних засобів служби ракетно-артилерійського озброєння в розмірі 53307.72 гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, 07 квітня 2024 року подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача адвокат Ільїчов С.Д. у додаткових поясненнях від 12 серпня 2024 року просить розглянути справу за його відсутності і відсутності відповідача ОСОБА_2 . Вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку з пропуском спеціального строку позовної давності в один рік, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України, та загального строку позовної давності терміном у три роки, встановленого ст. 257 ЦК України.

Відповідно до Витяту із наказу командира 354 навчального механізованого полку ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (по особовому складу) № НОМЕР_4 від 26 червня 2014 року, сержанта ОСОБА_2 призначено на посаду начальника складу взводу матеріального забезпечений 354 навчального механізованого полку НОМЕР_3 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України. Згідно з книгою обліку втрат військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) вартість майна складає: тара від 30 мм пострілів до 2А42, в кількості 24 шт, - 355.11 гривень; тара від 30 мм пострілів до АГС-17, в кількості 21 шт, - 310.72 гривень; гільза від 73 мм пострілів СПГ- 9, в кількості 364 шт, - 45081.05 гривня; гільза з-під РПГ-22, в кількості 41 шт, - 6002.18 гривні; гільза з-під 14,5 мм набоїв (латунна), в кількості 45 шт, - 64.78 гривні; гільза з-під 14,5 мм набоїв (стальна), в кількості 1054 шт, - 1419.03 гривень; цемент ПЦ/А-Ш500(Д20) 50 кг, - 74.85 гривень. Всього збитків завдано державі на загальну суму 53307.72 гривень. Внаслідок нестачі, що виявлена комісією військової частини, в період із 04 березня 2016 року до 09 березня 2016 року під час прийому-передачі тари та гільз від боєприпасів, а також будівельних матеріалів складів боєприпасів ракетно-артилерійського озброєння частини, що проведена згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 19 березня 2015 року № 751, старший сержант ОСОБА_2 порушив покладені на нього обов`язки згідно п. 5 Розділу І наказу МО України № 359 від 29 червня 2005 року «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України». Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 65 від 16 березня 2016 року старший сержант ОСОБА_2 справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження служби у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 АДРЕСА_2 . 16 березня 2016 року старший сержант ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та всіх забезпечень. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) № 126 від 18 червня 2019 року ОСОБА_2 , - командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_6 , звільненого (демобілізованого) наказом командира НОМЕР_7 окремого батальйону охорони та обслуговування (по особовому складу) № 27-РС від 13 червня 2019 року, у запас за підпунктом «а» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінчення строку контракту), вважати, що справи та посаду здав, із 14 червня 2019 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 09 серпня 2023 року зазначена шкода не відшкодована відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою-розрахунком нестачі військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння, що виявлена при здаванні посади начальника складу РАО в/ч НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 23 липня 1995 року № 243/95-BP «Пpo затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», що була чинною на час виникнення вказаної нестачі, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів запобігання шкоді.

Згідно з абз. 2 п. 2 цієї постанови військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Приписами п. 3 цієї постанови передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а)заподіяння прямої дійсної шкоди; б)протиправної поведінки, в)причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г)вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує чи недбало виконує свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Згідно з п. 5 цієї постанови час, протягом якого винного військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» переведення особи до іншого місця служби чи звільнення її з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в paзі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 6 цього Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману державі в іншій спосіб; завдання шкоди внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

Згідно зі ст. 3 цього Закону військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статтею). З моменту надходження майна до Збройних Сил України закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XІV.

Згідно зі ст. 127 цього Статуту солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна. Відповідно до ст. 11 цього Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Згідно зі ст. 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Згідно зі ст. 26 цього Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Вислухавши позицію представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши надані докази, суд вважає, що позов Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди необхідно залишити без задоволення.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Правовими нормами ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Подані Військовою частиною НОМЕР_1 докази, що є належними і допустимими, надають достатні підстави вважати, що нестача матеріальних засобів, загальною сумою 53307.72 гривень, служби ракетно-артилерійського озброєння виникла з вини відповідача ОСОБА_2 . У добровільному порядку завдані державі збитки відповідачем ОСОБА_2 не відшкодовані.

09 серпня 2023 року (згідно поштового відправлення Укрпошта) із позовною заявою про відшкодування шкоди у Козелецький районний суд Чернігівської області звернулася Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 .

Внаслідок нестачі, що виявлена комісією Військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ), у період із 04 березня 2016 року до 09 березня 2016 року під час прийому-передачі тари та гільз від боєприпасів, а також будівельних матеріалів складів боєприпасів ракетно-артилерійського озброєння частини, що проведена згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 19 березня 2015 року № 751, старший сержант ОСОБА_2 порушив покладені на нього обов`язки згідно п. 5 Розділу І наказу МО України № 359 від 29 червня 2005 року «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України». Згідно з п. 5 наказу від 12 березня 2016 року № 1056 командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати прийому та передачі складу боєприпасів військової частини НОМЕР_2 » за шкоду, заподіяну державі, притягнутий старший сержант ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди в сумі 53307.72 гривень у рахунок відшкодування нестачі матеріальних засобів служби РАО.

Доводи позивача про те, що військова частина НОМЕР_1 дізналася про порушення своїх майнових інтересів саме 11 серпня 2020 року, коли супровідний лист із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) № 126 від 18 червня 2019 року (щодо звільнення ОСОБА_2 ) надійшов до військової частини НОМЕР_1 за вх. № 9184 від 11 серпня 2020 року, не є підтвердженими. Військова частина НОМЕР_1 дізналася 12 березня 2016 року про порушення цивільного права та інтересу, а 09 серпня 2023 року звернулася у Козелецький районний суд Чернігівської області із указаним позовом до відповідача ОСОБА_2 . Докази про поважність причин пропущення позовної давності позивачем не надані.

Позивачем пропущений строк, визначений ст. 257 ЦК України, звернення до суду з позовом. Отже, заява представника відповідача адвоката Ільїчова С.Д. про застосування строку позовної давності є обґрунтованою. За викладених обставин необхідно відмовити у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у зв`язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261 і 267 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя