КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/7698/24

12 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373923447 від 11 квітня 2024 року ОСОБА_2 на праві власності належить об`єкт житлової нерухомості, а саме квартири, загальною площею 64,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що оскільки відповідач ухиляється від сплати матеріальної шкоди наявні підстави для забезпечення позову.

З огляду на вище викладене просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони орган державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомості: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 364), загальною площею 64,5 кв.м.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Мельниченка Миколи Сергійовича про забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 19 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мельниченко Микола Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу першої інстанції та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з посиланням на положення Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 дійшов висновку, що представником позивача у заяві про забезпечення позову не вказано на докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Проте, з такими висновками суду першої інстанції апелянт не згоден.

Вказує на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначає, що розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 становить 300 555,10 грн. Враховуючи, що у власності відповідача немає іншого рухомого або нерухомого майна, окрім вказаної квартири, яке могло б слугувати об`єктом забезпечення позову, вважає, що заходи забезпечення в даному випадку є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Окрім того, 12 вересня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича до Київського апеляційного суду надійшла заява в якій представник просив суд здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу «BMW 335», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/06-23 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «BMW 335», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 212 44,04 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «BMW 335», реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 430 555,10 грн. Ринкова вартість автомобіля «BMW 335», реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту ДТП, становить 689 119,39 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником квартири, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що представником позивача у заяві про забезпечення позову не вказано на докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь у відшкодуванння майнової шкоди кошти у 300 555,10 грн.

В порядку забезпечення вказаного позову, ОСОБА_1 просив суд накласти арешт та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомості: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 364), загальною площею 64,5 кв.м.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову заявником не було надано належних та допустимих доказів співмірності вказаних заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, зокрема, вартості нерухомого майна, належного відповідачу, на яке позивач просив накласти арешт.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Вимог про накладення арешту на нерухоме майно відповідача в межах ціни позову або на його частину заявницею не заявлено, а суд, в силу приписів статті 13 ЦПК України, позбавлений можливості вирішити питання забезпечення позову в інший спосіб, ніж про це заявлено позивачем.

В будь-якому випадку, позивач не позбавлений права на повторне звернення із заявою про забезпечення позову з урахуванням висновків, викладених у даному судовому рішенні.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.

Головуючий: Судді: