ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5521/24 Справа № 199/5060/23 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ),

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, в якому просив визнати за ним право на завершення приватизації та право на одержання на його ім`я свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0994 га, кадастровий номер :01:676:0128, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у місті Дніпрі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на завершення приватизації на земельну ділянку площею 0,0994 га, кадастровий номер :01:676:0128, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у місті Дніпрі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову, - відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась Дніпровська міська рада, та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за життя ОСОБА_3 кадастровий план земельної ділянки виготовлено не було, кадастровий номер спірній земельній ділянці не присвоєно.

Спадкодавець ОСОБА_3 , не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.. 125 ЗК України. Розпочата ним процедура приватизації земельної ділянки обмежилась отриманням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 .

Дніпровська міська рада просила рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року у частині задоволених вимог скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник Дніпровської міської ради - Пренко А.В. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся до міського голови ОСОБА_4 із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10000 га, яка розташована в Амур-Нижньодніпровському районі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Рішенням Дніпровської міської ради VIII скликання №409/6 від 21 квітня 2021 року ОСОБА_3 разом з іншими громадянами надано у м. Дніпрі дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) (а.с.48).

Вказаним рішенням ОСОБА_3 разом із іншими громадянами зобов`язаний під час розроблення проектів землеустрою межі земельних ділянок визначити з урахуванням визначених червоних ліній вулиць та проїзду у районі зазначених земельних ділянок ( п.2.3).

Згідно зі Списком громадян, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у м. Дніпрі, ОСОБА_3 значиться під номером три.

Відповідно до Договору №22/06/21 від 02 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агровектор Плюс» було виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі земельної ділянки були встановлені та узгоджені з представниками суміжних землекористувачів, був виготовлений кадастровий план земельної ділянки та присвоєний кадастровий номер: :01:676:0128.

02 серпня 2021 року складено Акт перевірки і приймання виконаних робіт щодо розробки проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

Перевіркою встановлено, що технічний звіт комплектний, матеріали топографо-геодезичних робіт відповідають вимогам нормативно-технічних документів. Зауваження відсутні.

Витягом із містобудівної документації Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №17/31-1257 від 12 листопада 2021 року рекомендовано - умови відведення земельної ділянки за містобудівними вимогами відповідно до наявної містобудівної документації - за вказаним призначенням без обмеження строку використання. Також рекомендовано пункти до проекту рішення міської ради. Згідно з Проекту землеустрою встановлено розмір площі земельної ділянки 0,0994 га (а.с.45-46).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1702 (а.с.8).

Судом встановлено, що Шостою дніпровською нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №768/2021.

25.10.2022 року позивач звернувся до Шостої дніпровської держаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, втім постановою державного нотаріуса від 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна (а.с.11).

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлому ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Отже, це право переходить у спадок його спадкоємцю за законом ОСОБА_1 , який прийняв спадщину відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною другою статті 14Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 1216Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 провадження №61-26091св18, зазначено, що «ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК Українине переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №14-652цс18».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року у справі №623/633/17 (провадження №61-41370св18), зроблено висновок, що «особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15-ц (провадження №61-14127св18), зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації».

Право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №752/1229/21 від 23.11.2022.

Отже, з наведеного слідує висновок, що у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Як встановлено судом, відповідно до Договору №22/06/21 від 02 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агровектор Плюс» було виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі земельної ділянки були встановлені та узгоджені з представниками суміжних землекористувачів, був виготовлений кадастровий план земельної ділянки та присвоєний кадастровий номер: :01:676:0128.

02 серпня 2021 року складено Акт перевірки і приймання виконаних робіт щодо розробки проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

Оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, то вважається, що позивач набув права на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_3 на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідач Дніпровська міська рада у відзиві на позову заяву, фактично не заперечувала проти задоволеної судом першої інстанції вимог.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції прийняв до уваги зазначені положення норм матеріального права, встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини у справі, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про задоволення вимоги в частині визнання за позивачем права на завершення приватизації на земельну ділянку площею 0,0994 га, кадастровий номер :01:676:0128.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради. висновків районного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О. В. Халаджи