У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2024 Справа №607/8600/23 Провадження №6/607/163/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Оленяка Володимира Степановича про розстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», в особі правонаступника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 року позов - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» грошові кошти в розмірі 71 226 (сімдесят одну тисячу двісті двадцять шість) гривень 65 копійок, судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні (а.с. 76-79, 100-105).

Дане судове рішення набрало законної сили 07 серпня 2023 року.

22 липня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Оленяк Володимир Степанович, через «Електронний суд», подав заяву про розстрочення виконання рішення від 05 липня 2023 року у цивільній справі №607/8600/23, шляхом сплати однаковими сумами в розмірі 5 935,55 гривень щомісяця протягом 12 календарних місяців основного боргу та 233,67 гривень щомісяця протягом 12 календарних місяців судового збору, посилаючись на те, що про наявність вказаного рішення ОСОБА_1 дізналась лише коли банк наклав арешти на її рахунки, внаслідок звернення до ДВС, де їй повідомили про відкрите ВП №74495851. Вказують, що на даний час, виконання даного рішення шляхом оплатити одним платежем для ОСОБА_1 є непомірним, оскільки вона безробітна, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та фактично перебуває на утриманні чоловіка ОСОБА_4 , заробітна плата якого складає 15 000 19 000 гривень. Інших родичів чи близьких знайомих, які могли б допомогти у неї немає. Наведені обставини істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (а.с. 95-97).

Справа була призначена на 01 серпня 2024 року о 12 год 45 хв.

Суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи на 30 серпня 2024 року о 14 год 00 хв (а.с. 122-123).

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник, адвокат Оленяк В.С. не з`явилися будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №799, в якому зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», розпискою (а.с. 124). Проте, 30 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Оленяк В.С. через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, подану заяву про розстрочення виконання рішення підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Сторона відповідача готова сплачувати заборгованість в межах заявленої у заяві суми рівними частинами в добровільному порядку.

Представник позивача ПрАТ «АРКС» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №997.

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пунктів 1, 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись із заявою представника ОСОБА_1 адвоката Оленяка В.С. про розстрочення виконання рішення, дослідивши та оцінивши зібрані в обґрунтування цієї заяви документи, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 року, справа №607/8600/23 стягнуто із ОСОБА_1 в користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» грошові кошти в розмірі 71 226 (сімдесят одну тисячу двісті двадцять шість) гривень 65 копійок, судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні (а.с. 76-79, 100-105).

На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №74495851 від 20 березня 2024 року головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткачук М.І. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПрАТ «АРКС» кошти в сумі 71 226,65 гривень, судовий збір 2 684 гривень (а.с. 113-114).

01 липня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_1 , актовий запис №4 (а.с. 108).

У даному шлюбі, у них народилося двоє синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , актовий запис №870, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження, серія НОМЕР_3 , актовий запис №2 (а.с. 106-107).

Відповідно до довідки №14 від 11 липня 2024 року, виданої ОСОБА_4 , він працює на посаді слюсара з механоскладальних робіт у Товаристві з обмеженою відповідальність «САЮЗ» з 21 серпня 2023 року. Дохід за період з 01 січня 2024 року по 31 травня 2024 року склав 113 990,96 гривень (а.с. 110).

Згідно з довідкою №522 від 12 липня 2024 року, виданою ОСОБА_1 , вона перебуває на обліку як безробітна в Тернопільській філії Тернопільського обласного центру зайнятості з 11 липня 2024 року (а.с. 109).

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частини 1 статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, «законне сподівання» на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі «Фуклєв проти України» (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини 3, 4, 5, 7 статті 435 ЦПК України).

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Цивільним процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє стягувача можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За приписами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, саме на відповідача (заявника) в контексті наведених приписів покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду, які суд оцінює індивідуально, у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням.

Як вбачається з доказів долучених до матеріалів справи, що боржник ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна в Тернопільській філії Тернопільського обласного центру зайнятості з 11 липня 2024 року.

Має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Єдиний хто приносить дохід у сім`ю є її чоловік ОСОБА_4 .

Отож, за встановлених обставин, вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору, а саме: порушення її сином ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, який вибіг на проїжджу частину дороги, що завдало матеріальних збитків транспортному засобу «Mazda CX-5». Однак, ця подія не була передбачуваною, а відтак ОСОБА_1 не могла очікувати, що понесе витрати, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; відсутність у позивачки наданий час тяжкого захворювання; наявність на її утриманні неповнолітніх дітей; її матеріальний стан, а саме, що на даний час ОСОБА_1 безробітна, єдиний хто приносить дохід в сім`ю є її чоловік.

Крім того, судом також враховано, що повне виконання рішення суду, під час його розстрочення, не може перевищувати 1 (одного) року, що за умови щомісячного внесення боржником встановленої судом суми коштів буде розумним дотриманням балансу інтересів ОСОБА_1 та стягувача.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення збалансованості інтересів сторін необхідно розстрочити виконання рішення у цивільній справі №607/8600/23 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», в особі правонаступника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом сплати боржником на рахунки органу державної виконавчої служби однаковими сумами, в розмірі 5 935 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 55 копійок щомісяця, протягом 12 календарних місяців основного боргу, та 233 (двісті тридцять три) гривні 67 копійок щомісяця, протягом 12 календарних місяців судового збору.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 в разі прострочення платежу за один місяць, дана ухвала втрачає свою законну силу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 18, 81, 89, 260-261, 267, 352354, 435 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Оленяка Володимира Степановича про розстрочення виконання рішення задовольнити.

Розстрочити виконання рішення у цивільній справі №607/8600/23 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», в особі правонаступника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом сплати боржником на рахунки органу державної виконавчої служби однаковими сумами в розмірі 5 935 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 55 копійок щомісяця протягом 12 календарних місяців основного боргу та 233 (двісті тридцять три) гривні 67 копійок щомісяця протягом 12 календарних місяців судового збору, яке не може перевищувати 1 (одного) року з дня постановлення ухвали.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 в разі прострочення платежу за один місяць, дана ухвала втрачає свою законну силу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.