Справа № 529/481/24
Провадження № 2/529/288/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Диканський районний суду Полтавської області в складі

головуючого судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря - Звягольської В.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Нагайника М.Г.

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог: cлужба у справах дітей Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , 04.06.2024 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В огрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що він з 2008 по 2015 рік проживав однією сім`єю з відповідачкою ОСОБА_3 .. Під час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2015 році відповідачка ОСОБА_3 розірвала відносини з позивачем та разом з сином ОСОБА_5 переїхали проживати у Полтавський район. Однак у 2017 році відповідачка йому привезла в с. Василівку малолітнього сина ОСОБА_5 і пояснила, що вона не має змоги утримувати і виховувати сина. Після чого син ОСОБА_5 почав постійно проживати у позивача, навчатись у ОП «Диканська загальноосвітня школа І-ІІІ ступеню».

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що з 2017 року і по даний час син проживає разом з ним в будинку його батьків по АДРЕСА_1 . Вихованням, забезпеченням та утриманням дитини з 2017 року займається безпосередньо він. В свою чергу відповідачка ОСОБА_3 з неповнолітнім сином не спілкується, не цікавиться його життям та розвитком, не приймає участі у його вихованні та загалом своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України не виконує.

При цьому, 02.11.2023 його відомості, як батька внесені в Актовий запис про народження дитини.

Місця проживання відповідачки ОСОБА_3 достеменно не відомо, оскільки він з нею не спілкується взагалі, а остання не спілкується навіть з їх неповнолітнім сином ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що встановлення вказаного факту в судовому порядку необхідно йому, для подальшого виникнення низки цивільних прав для неповнолітнього сина ОСОБА_6 .

12.06.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено таку до підготовчого розгляду.

25.06.2024 третя особа виконавчий комітет Диканської селищної ради надав до суду письмові пояснення у яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, окрім іншого вказавши, що факт самостійного виховання і утримання сина встановлюється у рішенні суду при вирішенні спору щодо позбавлення особи батьківських прав у порядку позовного провадження. Третя особа вважає, що вимога позивача є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки не сприятиме відновленню прав дитини ОСОБА_4 на належне виховання та утримання від матері, а окрім того не містить будь-яких заходів впливу щодо відповідачки спрямованих на відновлення порушених прав. Заявлені позовні вимоги, враховуючи їх мету з доведенням існування підстав для визнання за позивачем певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно з своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою в особі відповідного органу. У разі виникнення спору з об`єктом владних повноважень, зокрема які стосуються порушення прав позивача на отримання соціальних пільг як батька, що самостійно виховує і утримує дитину, останній вправі звернутися до адміністративного суду із позовними вимогами до відповідного уповноваженого органу і певні факти, які мають значення для правильного вирішення спору, підлягають встановленню судом у мотивувальній частині судового рішення.

16.07.2024 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Вказаною ухвалою залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних у самій позовній заяві. Крім того, суду пояснив що неповнолітній син ОСОБА_5 проживає разом з ним з того періоду коли почав ходити до другого класу. Сама ж відповідачка ОСОБА_3 жодної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його здоров`ям, розвитком та успішністю в школі. До дитини не приїзжає, не дзвонить, коштів не надсилає.

Саму ж відповідачку позивач ОСОБА_1 бачив у м. Полтава у вересні 2023 та вмовив останню внести його відомості як батька в актовий запис про народження сина.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нагайник М.Г. пояснив, що із 2017 року дитина неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з батьком, який його виховує та самостійно утримує. Із 2008 по 2015 сторони проживали разом як чоловік та дружина. 31.08.20210 у останніх народився син ОСОБА_5 , в подальшому у 2015 році відповідачка забрала сина та виїхала на постійне місце проживання у м. Полтава. Однак к 2017 році ОСОБА_3 приїхала до позивача додому разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5 , якого залишила позивачу аргументуючи це тим, що вона не має змоги утримувати та виховувати сина. Сам же факт самостійного утримання позивачем свого неповнолітнього сина можуть повністю підтвердити свідки. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачеві необхідне для того щоб він мав можливість звернутися у соціальні служби для оформлення відповідних соціальних виплат. Крім того, даний спір вплине на обов`язок позивача щодо мобілізації, а саме для реалізації прав позивача передбачених законодавством як особи, яка самостійно виховує дитину згідно Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Представник третьої особи служби у справах дітей Диканської селищної ради та органу опіки та піклування ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що службою був здійснений виїзд за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_4 та його батька ОСОБА_1 .. Спілкуючись з дитиною встановлено, що він з матір`ю не підтримує зв`язку, її номер мобільного телефону він не знає. ОСОБА_4 вказав, що хоче проживати разом з батьком. З приводу емоції щодо мами у дитини не було. Разом з тим допомоги на неповнолітню дитину позивач не отримує. Відповідачка ОСОБА_3 офіційно батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 не позбавлена. Також представниця третьої особи пояснила, що позовні вимоги підтримує та проти їх задоволення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_3 неодноразово в судове засідання не з`явилась, конверти, які надсилалися за адресої її місця реєстрації повернуті до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". 28.08.2024 ОСОБА_3 до суду надіслала заяву в якій вказала про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Також в даній заяві відповідачка зазначила, що позивач ОСОБА_1 дійсно з 2017 року самостійно утримує та виховує сина, оскільки у неї з вказаного часу так склались життєві умови, що вона не могла та на даний час не в змозі виховувати та утримувати їхнього з позивачем неповнолітнього сина.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , як третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог в судове засідання представника не направив. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові пояснення щодо позову або ж інші клопотання не надав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , якій роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, оскільки вона являється матір`ю позивача ОСОБА_1 , суду пояснила, що її онук ОСОБА_4 із другого класу навчання в школі тобто з 2017 року постійно проживає разом з її сином його батьком ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що як народився онук позивач та відповідачка проживали разом у неї дома. Проживши близько пів року, відповідачка ОСОБА_3 поїхала з дитиною. Деякий час, проживаючи з відповідачкою ОСОБА_3 онук навчався у школі в с. Веселівка Полтавської області. Коли ОСОБА_5 перейшов у другий клас мати ОСОБА_8 привезла ОСОБА_5 до батька та сказала, що невзмозі його утримувати, залишивши дитину з батьком. Утриманням онука ОСОБА_5 здійснює її син - батько дитини ОСОБА_1 , який офіційно працевлаштований. Останній купує одяг, сплачує за харчування в школі, дає сину гроші на кишенькові витрати. В той же час відповідачка ОСОБА_3 не цікавиться дитиною та не здійснює його утримання. Де вона наразі проживає вона не знає. Відомо, що в с.Ландарі був батьківський будинок, де відповідачка була зареєстрована, будинок продали, бо батьки померли. Більше їй нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказала, що вона раніше була сусідкою сім`ї ОСОБА_10 , а на даний час є односельчанкою та знайомою. Їй відомо, що позивач та відповідачка ОСОБА_3 проживали разом по АДРЕСА_1 . Син позивача та внучки свідка ОСОБА_9 їздять разом в школу, оскільки з кінця 2 класу син позивача постійно проживає разом з батьком.

Також свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_3 неодноразово залишала дитину, а після того, як дитина почала постійно проживати з батьком позивачем по справі, остання жодного разу не приїздила до дитини. Утриманням та вихованням дитини займається батько та бабуся.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона являється сусідкою позивача. Їй відомо, що сторони проживали разом, потім через деякий час, після народження сина, відповідачка покинула дитину та позивача, з того часу свідок ОСОБА_11 відповідачку ОСОБА_3 не бачила. Із 2 класу дитина постійно проживає із батьком позивачем по справі, який його самостійно виховує та утримує.

Також свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює лаборантом в кабінеті фізики та хімії Диканської ЗОШ, де в свою чергу навчається син позивача ОСОБА_5 . Свідок бачить, як позивач ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, матері дитини вона жодного разу не бачила.

В судовому засіданні, з дотриманням вимог ст. 232 ЦПК України допитаний неповнолітній свідок ОСОБА_12 , який вказав, що йому на даний час 13 років, він закінчив 7 клас Диканської ЗОШ. Останнього разу бачив матір у м. Полтава, коли вносили записи у свідоцтво про його народження. Пояснив, що він з 2 класу почав ходити у згаданий вище навчальний заклад, та з того часу проживає постійно зі своїм батьком ОСОБА_1 . Неповнолітній ОСОБА_12 , пояснив, що він має банківську картку « ОСОБА_13 », на цю картку йому мати кошти не перераховує, все необхідне йому купує батько. Також дитина пояснила, що він має власний телефон, однак номеру мобільного телефону матері він не знає, оскільки вона йому взагалі не телефонує. Також неповнолітній ОСОБА_12 зазначив, що якби йому мати запропонувала жити з нею, він би відмовився і залишився проживати з батьком.

Заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , як вбачається з належно завіреної копії свідоцтва про народження батьками останнього є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.11).

З довідки про склад сім`ї від 12.02.2024, виданої Центром надання адміністративних послуг Диканської селищної ради встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 .- позивача по справі входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано по АДРЕСА_1 (а.с14).

Неповнолітній ОСОБА_4 являється учнем 7-А класу Опорного закладу «Диканська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області». Останній у вказаному навчальному закладі навчається з 2017 року. Дитину виховує батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7 , які відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, постійно підтримують зв`язок зі школою та класним керівником, цікавляться успішністю дитини, допомагають у вирішенні проблемних ситуацій. Учень має все необхідне технічне забезпечення для дистанційного навчання (а.с.15).

06.02.2024 рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради №48 затверджено висновок, яким визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 позивачем по справі.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що мати відповідачка ОСОБА_3 не проживає разом з дитиною, не бере участі в його вихованні та не утримує його. В той же час адміністрацією навчального закладу відмічається, що батько приділяє увагу вихованню дитини, мати участі у вихованні дитини не приймає. Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7 приводять на прийом дитину та турбуються про стан здоров`я хлопчика. Батько має доброзичливі відносини з сином. В будинку, де проживає дитини облаштована окрема кімната, в якій є всі необхідні меблі. В будинку є все необхідне для забезпечення життєвих потреб сім`ї. Батьком створені належні умови для проживання дитини, її розвитку та навчання .

Позивач ОСОБА_1 має постійне місце роботи та працює на посаді тракториста 6 розряду та має стабільний дохід (а.с.19).

16.07.2024 служба у справах дітей Диканської селищної ради надала висновок щодо розв`язання спору, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно вказаного висновку вбачається, що сторони деякий час проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .. Відомості про батька у актовому записі про народження дитини вказано на підставі ст. 135 СК України. На підставі вказаного ОСОБА_3 мала статус одинокої матері, хоча залишила сина ОСОБА_5 на виховання батькові, а сама веде кочівний спосіб життя. В подальшому відомості ОСОБА_1 як батька були внесені до актового запису про народження дитини. Батьком створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Дитина має облаштовану кімнату з місцем для сну та навчання. ОСОБА_14 забезпечений технічними засобами, зокрема такими як телефон та комп`ютер. З дитиною проведено бесіду щодо участі матері ОСОБА_3 у його вихованні. ОСОБА_5 розповів, що мати з ним не підтримує зв`язок. Навіть не може точно згадати коли останній раз її бачив. Дитина навіть не має її номера телефону. Не допомагає мати і матеріально утримувати сина. Жоден із членів сім`ї не володіє інформацією де на даний час фактично проживає ОСОБА_3 .

Згідно зазначеного висновку батько ОСОБА_1 позивач у справі у повній мірі виконує батьківські обов`язки відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме створив належні умови для проживання, навчання, розвитку, повністю утримує дитину та забезпечує виховання ОСОБА_5 (а.с.42-43).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Таким чином, законодавець визначив у абзаці 5 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», гарантований захист дітей віком до 18 років, яких виховують самостійно військовозобов`язані жінки та чоловіки.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - ч. 2 ст. 3 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу, з метою захисту прав та інтересів дитини, наступні права: належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього ст. 150 СК України та захисту його прав без згоди відповідачки у відповідності до вимог ст. 157 СК України. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

З огляду на вказане суд відхиляє доводи третьої особи виконавчого комітету Диканської селищної ради, які викладені у письмових поясненнях.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач має матеріальну можливість для утримання дитини, має постійне місце роботи, створив для сина належні побутові умови для проживання, забезпечив йому належне медичне обслуговування, займається його вихованням та утриманням без участі матері, те, що дитина проживає постійно з батьком більше 5 років, оскільки мати проживає в іншому населеному пункті, своє місце проживання не повідомляє, у вихованні та утриманні участі неповнолітнього сина ОСОБА_5 не приймає, тому виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги її неповнолітній вік, а також те, що дитина проживає з позивачем у звичних для неї умовах, ставлення матері, яка не заперечує, що саме батько самостійно займається вихованням сина, а отже дитину до досягнення повноліття не можна позбавити єдиного піклувальника, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, який знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті та відповідає інтересам неповнолітньої дитини та позивача.

Таким чином із урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 76, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 11.09.2024.

Головуюча Л.Є. Петренко