КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/2604/23

04 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Марфіної Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «АК «Київводоканал» в якому просив суд:

- визнати протиправним публічний індивідуальний договір приєднання на сайті ПрАТ «АК «Київводоканал» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85, непідписаний, без реквізитів виконавця послуг та без розрахункового рахунку на який потрібно сплачувати кошти споживачам за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- зобов`язати відповідача внести на сайт ПрАТ «АК «Київводоканал» ЕГРПОУ 03327664 в публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85, реквізити надавача послуг та розрахункові рахунки для можливості перераховувати позивачу як і всім споживачам кошти за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» внести в рахунок на сплату послуг по квартирі АДРЕСА_1 назву виконавця отримувача коштів, реквізити та розрахунковий рахунок для можливості перераховувати ПрАТ «АК «Київводоканал» кошти за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

- визнати незаконними щомісячні нарахування та стягнення плати ПрАТ «АК «Київводоканал» з позивача (споживача) по квартирі АДРЕСА_1 за абоненське обслуговування, що з 01.07.2021 року стягується за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг, та за відсутності будь-якого іншого договору з позивачем на таку послугу;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» перерахувати та зарахувати в рахунок поточних оплат за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , всі кошти стягнуті з позивача за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг за абоненське обслуговування починаючи з 01.07.2021 року;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» надати читаємий акт звірки за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з дати опломбування приладів обліку від 24.01.2017 року, з показань приладу 00167 м3 заводський № 14/1027902, та другий з показань 00051м3 заводський №14/1028146;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» подати у тридцяти денний строк з дня набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення, в частині адреси офіційної сторінки виконавця послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, де виставлені типові договори затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85, які діють та містять усі банківські реквізити надавача послуг та розрахункові рахунки для можливості перераховувати кошти за надані послуги (товар) на рахунки виконавця послуг ПрАТ «АК «Київводоканал»;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» припинити надсилати позивачу сфальшовані позови та заяви про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості, без фактичної подачі позову до суду та без доведення в суді суми заборгованості за переданий позивачу товар (послугу) по квартирі АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок за споживання холодної води та водовідведення, з урахуванням фактичного споживання холодної та гарячої води по квартири АДРЕСА_1 , по чотирьом приладам обліку води встановлених в квартирі, з дати опломбування приладів обліку відповідно до акту від 24.01.2017р: холодного водопостачання та водовідведення починаючи з показань приладу 00167 м3 заводський № 14/1027902, та другий з показань 00051м3 заводський №14/1028146, гарячого водопостачання та водовідведення починаючи з показань приладу 00016 м3 заводський № 14/1012878, та другий з показань 00012м3 заводський №14/1022655;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал», зареєструвати офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та виставити її на сайт ПрАТ «АК «Київводоканал» для можливості позивачу надсилати відповідачу процесуальні документи за позовом при захисті своїх прав споживача;

- стягнути з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь позивача 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок для підтримки ЗСУ, за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001, Рахунок № UA0992708, , Отримувач: Національний банк України.

Позов мотивовано тим, що позивач з 2005 року є власником квартири АДРЕСА_2 та по особовому рахунку № НОМЕР_1 сплачує за водопостачання та водовідведення через Приват 24. Раніше система пропускала оплату на рахунок Київводоканалу, але давно вже не пропускає, змушує (перенаправляє) платити на ГІОЦ.

Вказує, що на підставі постанови КМУ від 5 липня 2019 р. № 690 на сайті відповідача виставлений та діє публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

13.12.2022 року позивач надіслав відповідачу заяву, де зазначив: ПрАТ «АК «Київводоканал» постійно виставляє йому зайві, приписані приблизно 1 400 грн. за ненадані послуги. На його усні і письмові звернення реагування немає.

27.01.2023 року без офіційного супровідного листа, розрахунковий департамент відповідача на електронну адресу позивача надіслав інформацію про нарахування та оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2017 року по 31.12.2022 року у формі відкритого не ким не підписаного текста, є нечитаємим, без будь-яких реквізитів. 12.01.2023 року позивач направив повторно ту саму заяву від 13.12.2022 року, відповіді теж не було.

Позивач вказує, що до цього часу рахунки по сплаті за воду продовжує виставляти ГІОЦ, який не є ліцензіатом, з яким у позивача не має ніяких договірних відносин. Відповідач ніяких дій не вживає, на заяви позивача договір не надсилає, рахунки сам до сплати не формує, можливості сплачувати напряму відповідачу за воду та водовідведення не надає. На сайті відповідача виставлений публічний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який не містить дати з якого часу діє договір; в особі кого діє відповідач; в розділі «реквізити виконавця» не містить жодної інформації про виконавця; та не містить підпису сторін. Рахунки на послуги не містять назви отримувача коштів та його реквізитів. Вказує, що ПрАТ «Київводоканал» з 01.07.2021 року щомісяця нараховує та стягує плату з позивача за абонентське обслуговування, яка стягується за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг.

Також, позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 100 000,00 грн. та просить перерахувати на Збройні Сили України.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що наявний на сайті договір, який є по суті пустим бланком, не може нести будь-яких юридичних наслідків для позивача.

Вказував, що оскільки спосіб захисту обирає і ефективність способу захисту визначає позивач, а не суд, то суд не вправі і не повинен оцінювати ефективність обраного позивачем способу захисту. Завдання суду не ефективність оцінювати, а спір вирішувати.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПрАТ «АК «Київводоканал» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обгрунтованим.

В судовому засіданні представник ПрАТ «АК «Київводоканал» - Патенок А.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, в апеляційній скарзі просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17 зв.)

Відповідач є виконавцем комунальних послуг з надання централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_3 .

31 травня 2021 року на офіційному веб сайті ПрАТ «Київводоканал» опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом регулювання Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189-VIIІ є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Пунктом 5 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Зобов`язання виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» кореспондуються з обов`язками споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, визначеними п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Аналогічні положення зазначені в ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Стаття 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» регулює порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг, відповідно до якої: договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом; договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті ПрАТ «Київводоканал» опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення.

У зв`язку з відсутністю письмових заперечень з боку позивача з приводу опублікованого відповідачем індивідуального договору, даний договір діє з 01 липня 2021 року.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Ефективний спосіб захисту прав повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права 2) в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим) 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

За зверненням позивача з позовом щодо оспорювання правочину, суд може визнати такий договір, за наявності достатніх доказів, таким що вчинений неповнолітньою особою за межами своєї цивільної дієздатності (стаття 222 ЦК України), що вчинений фізичною особою, що обмежена у дієздатності, без згоди піклувальник (стаття 223 ЦК України), що вчинений під впливом помилок (стаття 229 ЦК України), що вчинений під впливом тяжкої обставини (стаття 233 ЦК України), удаваним (ст. 234 ЦК України), фіктивним (ст. 235 ЦК України), що тягне за собою наслідок визнання правочину недійним.

У цій справі між позивачем та відповідачем укладено публічний індивідуальний договір приєднання, який опубліковано на сайті ПрАТ «АК «Київводоканал», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85).

Таким чином, вимоги позивача про визнання договору протиправним не грунтуються на вимогах закону, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690, затверджено правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.

Згідно п. 2 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690 було затверджено типовий договір про надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який опубліковано на сайті ПрАТ «АК «Київводоканал», за таких обставин, ПрАТ «Київводоканал» позбавлений можливості вносити будь - які зміни в публічний індивідуальний договір, відповідач лише публікує на своєму офіційному сайті розроблений та затверджений КМУ такий договір.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію: 1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; 2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; 3) період, за який здійснюється нарахування; 4) загальна сума до сплати; 5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач); 6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання; 7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги; 8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення); 9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них.

Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Згідно п. 1 статуту Комунального підприємства «головний інформаційно - обчислювальний центр»:

Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - Підприємство) засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва і підпорядковане Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У своїй діяльності Підприємство керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом.

Власником Підприємства є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає. Київська міська рада (далі - Власник).

Державне комунальне підприємство «Головний інформаційно- обчислювальний центр» (ГІОЦ) утворене розпорядженням Представника Президента України у місті Києві від 21 липня 1992 року № 678 (з урахуванням змін, внесених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25 березня 1997 року № 357) та перейменоване на комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25 травня 2000 року № 779.

Згідно п. 3.1 Статуту, підприємство є юридичною особою, провадить господарську діяльність на засадах самостійності, діє на принципах повного господарського розрахунку, веде бухгалтерський та податковий облік, статистичну звітність у порядку, встановленому законодавством України, набуває .майнових та особистих немайнових прав, несе відповідні обов`язки, укладає угоди (договори, контракти) з юридичними та фізичними особами як в Україні, так і за її межами у встановленому законодавством порядку, виступає позивачем та відповідачем у судах від свого імені, має закріплене на праві господарського відання майно, поточний та інші рахунки в установах банків, печатки з власним найменуванням, штампи, фірмовий знак (логотип) чи знак обслуговування, бланки з власними реквізитами.

Згідно п. 4.1 Статуту, основною метою діяльності Підприємства є розроблення та впровадження на базі сучасних технологій нових інформаційних систем у міському господарстві, надання інформаційно-обчислювальних послуг для підприємств, установ та організацій житлово-комунальної галузі, галузі освіти, охорони здоров`я, культури, транспорту, енергетики та іншої галузі, а також для органів державної влади та органів місцевого самоврядування та отримання прибутку.

Предметом діяльності Підприємства є, зокрема, надання послуг з обробки даних у встановленому порядку; виконання функцій інформаційно-розрахункового центру; виготовлення та друк рахунків, повідомлень на сплату житлово- комунальних та інших платежів у встановленому порядку.

Таким чином КП «ГІОЦ» має право від імені ПрАТ «Київводоканал» здійснювати розподіл обсягів комунальної послуги, формувати та надавати споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця, вказане узгоджується з предметом діяльності Комунального підприємства.

ПрАТ «АК «Київводоканал» не формує та не надає споживачу рахунки на оплату комунальних послуг, атому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про зобов`язання ПрАТ «АК «Київводоканал» внести в рахунок на сплату послуг по квартирі АДРЕСА_1 назву виконавця отримувача коштів, реквізити та розрахунковий рахунок не підлягають задоволенню оскільки пред`явлені до неналежного відповідача.

У зв`язку з відмовою позовних вимог в цій частині, відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати у тридцятиденний строк звіт про виконання рішення в цій частині.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», абонентський облік вузла обліку (далі - абонентський облік) - процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку.

Згідно ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Оператори зовнішніх інженерних мереж зобов`язані формувати і підтримувати в наявності обмінний фонд вузлів комерційного обліку.

Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі якщо виконавець комунальної послуги не є оператором відповідних зовнішніх інженерних мереж, він зобов`язаний забезпечити розподіл, збір та перерахування сплачених споживачами та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, коштів на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку оператору зовнішніх інженерних мереж відповідно до договору.

Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначаються окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Відтак, відповідач має право нараховувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними щомісячні нарахування та стягнення плати ПрАТ «АК «Київводоканал» з позивача (споживача) по квартирі АДРЕСА_1 за абоненське обслуговування та зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» перерахувати та зарахувати в рахунок поточних оплат за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , всі кошти стягнуті з позивача за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг за абоненське обслуговування стягнуті починаючи з 01.07.2021 р. не підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції вірно вважав, що вимоги позивача про зобов`язання ПрАТ «АК «Київводоканал» надати читаємий акт звірки за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з дати опломбування приладів обліку від 24.01.2017 року, з показань приладу 00167 м3 заводський № 14/1027902, та другий з показань 00051м3 заводський №14/1028146 не ґрунтуються на вимогах Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформації про нарахування та оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.07.2017 року по 31.12.2022 рік (а. с. 23 зв.), відповідачем 01.09.2021 року здійснено корегування обсягу спожитого водопостачання та водовідведення та зменшено розмір заборгованості за вказаний період всього на суму 2184,16 грн., тобто відповідачем виконані вимоги позивача щодо перерахунку обсягу спожитого водопостачання та водовідведення, в той же час, звертаючись з даним позовом до суду, позивач не наводить власного розрахунку спожитих комунальних послуг що було б підставою для здійснення перерахунку.

Крім того, суд обгрунтовано не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача припинити надсилати позивачу сфальшовані позови та заяви про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості, без фактичної подачі позову до суду та без доведення в суді суми заборгованості, оскільки обов`язок надсилання копії позовної заяви покладається на сторону позивача у разі звернення до суду через систему електронний суд.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Встановивши, що позивач необгрунтовано звернувся з позовом до ПрАТ «Київводоканал», доказів порушення права зі сторони відповідача судом не встановлено, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача розміру моральної шкоди.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2024 року.

Головуючий: Судді: