справа № 492/1074/23
провадження № 2/492/285/24
02 вересня 2024 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Гусєвої Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гамурар І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аліментів, які присуджені за вказаним рішенням суду з урахуванням збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину недостатньо для матеріального утримання вказаної дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Матеріальний стан відповідача покращився, оскільки з 14 листопада 2022 року відповідач призваний на військову службу до Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_1 та отримує регулярний дохід, тому позивачка вважає за необхідне змінити розмір стягуваних на її користь аліментів на утримання зазначеної дитини та стягувати з відповідача на її користь на утримання вказаної дитини аліменти у розмірі заробітку (доходу), але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.
Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце судового засідання, у судове засідання не прибула, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач про дату, час і місце судового засідання двічі поспіль повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а. с. 61, 65), які направлялися відповідачу на підставі поданої відповідачем до суду заяви на отримання електронних повісток (а. с. 57), однак у судове засідання повторно не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подав, про неможливість прибути у судове засідання суд не повідомив.
Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).
Разом з тим, суд враховує правову позицію, висвітлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якої в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Крім того, суд зазначає, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року в справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач жодного разу не прибув у судове засідання, клопотання про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи по суті, відзив до суду не подав, про неможливість прибути у судове засідання, призначене 02 вересня 2024 року, суд не повідомив.
Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, повторну неявку відповідача у судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для його неявки.
Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, правових позицій Верховного Суду, не встановлення підстав для відкладення розгляду справи, беручи до уваги повторну неявку відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 01 грудня 2023 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення зволікав у розгляді справи.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи.
Враховуючи вказані факти, беручи до уваги не заперечення позивачки проти ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у справі доказів, що викладена у її заяві, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батька утримувати неповнолітню дитину, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27 січня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, малолітня дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком зазначений ОСОБА_2 (а. с. 6, 27-28, 51, 56), відповідач у справі, а матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 4, 19, 24-25), позивачка у справі (а. с. 5, 26).
На підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 , відповідача у справі, на користь ОСОБА_1 , позивачки у справі, стягуються щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7, 30-31).
Як вбачається з довідки № 794 від 21 вересня 2023 року, виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , позивачкою у справі, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8, 29).
Стан здоров`я дитини задовільний (а. с. 32, 33, 34, 35-36).
За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.
Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку з підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Судом встановлено, що позивачка на обґрунтування позовних вимог про зміну стягуваних аліментів, послалась на обставину, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки має регулярний дохід так як перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та отримує дохід, що не заперечувалося відповідачем.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_2 , відповідача у справі, на користь ОСОБА_1 , позивачки у справі, на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає зміні відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України.
Враховуючи зазначені позивачкою обставини та надані нею докази у їх сукупності, беручи до уваги баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька дитини, який має регулярний дохід, оскільки перебуває на військовій службі, суд вважає за необхідне встановити розмір стягуваних з ОСОБА_2 , відповідача у справі, на користь ОСОБА_1 , позивачки у справі, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Аналізуючи вищезазначені норми права, з`ясовуючи встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У зв`язку зі зміною розміру аліментів, стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року, суд дійшов висновку, що зазначене рішення суду підлягає відкликанню з виконання.
Суд зазначає, що вказане рішення не є перешкодою для застосування в подальшому положень статті 192 СК України, а тому в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, за заявою вказаних осіб визначений розмір аліментів даним рішенням може бути змінений.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 , позивачка у справі, на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду із зазначеним позовом 22 вересня 2023 року, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю в Арцизькому районному суді Одеської області суддів, які мають повноваження здійснювати правосуддя (у період з липня 2017 року по вересень 2021 року кількість суддів у суді зменшилася з 5 до 1; у травні, липні 2024 року призначено 2 суддів) у суді тривалий час одна суддя замість п`яти суддів здійснювала правосуддя, внаслідок чого навантаження на суддю, яка здійснювала правосуддя у суді одна замість п`яти суддів, вийшло за межі фізичних можливостей.
В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 року) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.
У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.
Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, що призвело до надмірного навантаження, яке утворилося на суддю, яка здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області одна замість п`яти суддів, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст. ст. 2, 7, 12, 19, 48, 76-81, 128, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 279, 280-282, 284, 289, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Розмір аліментів, встановлений рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року - змінити.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Відкликати виконання рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 19 вересня 2017 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.
Роз`яснити, що документом, що засвідчує факт зміни розміру аліментів, є наявне рішення суду про зміну розміру аліментів після набрання ним законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка, якій повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.