Справа № 175/4505/24
провадження № 2/175/758/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Васюченка О.Г.,

при секретарі Кульпіною Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року з ОСОБА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 28 лютого 2017 року до її повноліття. Проте, розмір аліментів, що становить 700 гривень, з у рахуванням нинішніх цін не дозволяє в повній мірі забезпечити нормальне утримання неповнолітньої ОСОБА_4 . Зважаючи на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, становить величину меншу, ніж визначений СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду від 24 січня 2017 року, та стягувати з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження

Ухвалою Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивач направив до суду заяву, якою просив розгляд даної цивільної справи провести за їх відсутності.

Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, також просив розгляд даної цивільної справи провести за їх відсутності. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що відповідно до Судового Наказу від 05.10.2022 року по справі N?205/4899/22 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська з відповідача на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.08.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Вище зазначений судовий наказ виконується станом на сьогоднішній день.За Виконавчим листом виданим 19.06.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по справі N?2-175/684/17 аліменти щомісячно стягуються у розмірі визначеному у вище зазначеному виконавчому листі. Заборгованості із сплати аліментів Відповідач не має. Відповідно до довідки форми 5 виданої 05.07.2024 року Відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України у ІНФОРМАЦІЯ_4 та своєчасно отримує грошове забезпечення з якого вираховуються аліменти на утримання його двох неповнолітніх дітей по вище зазначеним Виконавчим листам.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 28 лютого 2017 року до її повноліття.

Також встановлено, що судовим наказом від 05 жовтня 2022 року по справі N?205/4899/22 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська з відповідача на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.08.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України.

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

У відповідності до ст.18 та ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

б. норми процесуального права.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом.

Позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання малолітньої доньки.

Доводи позивача з приводу необхідності зміни способу стягнення аліментів у зв`язку з тим, що у законодавстві відбулися певні зміни, щодо гарантового мінімального розміру аліментів, суд також вважає необґрунтованими.

Оскільки, законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу положень закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17.

Вказівка позивача на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути підставою для ухвалення рішення про зміну встановленого судом розміру аліментів, оскільки такі гарантовані обмеження встановлені законодавством, застосовуються на стадії виконання судового рішення, а механізм застосування такої гарантії полягає в тому, що незалежно від розміру аліментів, які встановлені рішенням суду, їх фактичний розмір не може бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, для чого ухвалення додаткового рішення з цього приводу не потребується.

Зазначене у повній мірі узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18, зокрема зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення фактичної суми аліментів або заборгованості.

Таким чином, ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які на підставі ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при пред`явленні позову ОСОБА_1 не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.192 СК України, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина відмовити.

Судові витрат віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко