Справа №752/1918/24
Провадження №2/752/3251/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Цокало Тетяна Михайлівна в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100), третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова по справі №641/2692/21 від 19.10.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №16023 вчинений 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерним товариством «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №630662915 від 17.06.2017.

Зазначене рішення набрало законної сили 25.11.2021.

В ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису приватним виконавцем стягнуто з позивача грошові кошти в сумі 12930,53 грн., які були перераховані відповідачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом №16023 від 30.04.2020.

Просила стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 12930,53 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. та судові витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн.

14.03.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.08.2024 від представника відповідача Михніцького Г.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який не приймається судом до розгляду з огляду на пропущений відповідачем строк на його подання.

09.08.2024 від представника відповідача Михніцького Г.Ю. до суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

19.10.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області у справі №641/2692/21 ухвалено заочне рішення, згідно з яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №16023 вчинений 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерним товариством «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №630662915 від 17.06.2017.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили 25.11.2021.

Відповідно до відповіді приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 15.12.2023 №261430 11.09.2023 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 та станом на 11.09.2023 приватним виконавцем стягнуто з боржника грошові кошти в сумі 12930, 53 грн.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18.

Також Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі №201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Судом встановлено, що на підставі оспорюваного виконавчого напису, який згодом був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, з позивача на користь відповідача були стягнути грошові кошти в розмірі 12930, 53 грн.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що належні позивачу грошові кошти були стягнуті у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого напису, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а отже вказані кошти являються безпідставно ним отриманими, що має наслідком повернення вказаних коштів позивачу в сумі 12930,53 грн.

За таких обставин суд вважає, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, частково знайшли своє підтвердження письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом частково доведеними, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

За змістом частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 4500 грн. суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія ордеру на надання правової допомоги від 16.01.2024 Серії ВІ № 1191601, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.10.2018 Серії ПТ № 2424, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.01.2024, копія договору про надання правничої (правової) допомоги №420/03-02-2022 від 03.02.2022 про надання правової допомоги та копія квитанції №420 від 12.12.2023.

Так відповідно до Акту виконаних робіт від 16.01.2024, згідно договору про надання правничої (правової) допомоги №420/03-02-2022 від 03.02.2022 адвокатом Цокало Т.М. було надано послуги позивачу на загальну суму 4500 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу обґрунтованою, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4500 грн. є співмірним із складністю справи, наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом щодо надання послуг та їх обсягом. Відтак, суд вважає можливим стягнути в рахунок відшкодування цих витрат 4500 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5711,20 грн. (1211,20 грн. + 4500 грн.= 5711,20 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 12930 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять) грн. 53 коп. та судові витрати в розмірі 5711 (п`ять тисяч сімсот одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; .

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецька, буд. 2-а, оф. 256.

Рішення складене 16.09.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова