Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4292/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Надопта А.А. секретар судового засідання Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилоцької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , свекруха позивачки. Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було АДРЕСА_1 .

Комаромі Аранка залишила заповіт, посвідчений 04 червня 2013 року секретарем Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області ОСОБА_3 . Заповітом все своє майно заповіла позивчці, ОСОБА_1 .

Позивачка прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавицею на день її смерті, що підтверджено Довідкою Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 05.02.2024 №40.

Позивачка звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав як спадкоємець за заповітом, проте отримала роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив що відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач змушений звернутися за встановленням права на спадщину у судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не має.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання також не з`явилася.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , свекруха позивачки. Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було АДРЕСА_1 .

Комаромі Аранка залишила заповіт, посвідчений 04 червня 2013 року секретарем Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області ОСОБА_3 . Заповітом все своє майно заповіла позивчці, ОСОБА_1 .

Позивачка прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавицею на день її смерті, що підтверджено довідкою Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 05.02.2024 №40.

Спадкоємці, що б могли мати право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом відсутні. Чоловік спадкодавиці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син спадкодавиці, чоловік позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , ввійшло наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , завершений будівництвом, проведено технічну інвентаризацію житлового будинку згідно техпаспорту від 07.02.2024 року.

Згідно довідки від 07.02.2024 р. виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 складає 215008 грн.

За змістом довідки, виданої виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради Берегівського району від 08.02.2024 №38, вказаний житловий будинок рахується за ОСОБА_2 згідно погосподарської книги №2, номер об`єкта погосподарського обліку 0164-2.

До складу спадщини входить також земельна ділянка площею 1,81 га, розташована на території Матіївської сільради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана ОСОБА_7 на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 14.12.1998 №653. Право посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю IV-ЗК№012166 від 03.02.1999, зареєстрованим у Книзі записів державних актів за №848.

Позивачка звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав як спадкоємець за заповітом, проте отримала роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно

На виконання ухвали Виноградівського районного суду від 24.06.2024 року, державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори направлено до суду копію спадкової справу №86/2017, номер у спадковому реєстрі 60385925, дата відкриття 16.03.2017.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріуса в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, особи, які мають право претендувати на спадкове майно відсутні. Іншого способу захистити своє право спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , права власності в порядку спадкування за заповітом на:

-житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 1,81 га, розташовану на території Матіївської сільради Виноградівського району Закарпатської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 14.12.1998 №653, та право на яку було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю IV-ЗК№ 012166 від 03.02.1999, зареєстрованим у Книзі записів державних актів за №848.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта