КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/50711/23-ц

16 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Плясуна Олександра Івановича на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л. у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року представник Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 .

05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за АДРЕСА_1 .

Відповідачі користуються та отримують в повному обсязі житлово-комунальні послуги, однак, не виконують свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим, станом на 31 липня 2023 року утворилась заборгованість в сумі 18 524,77 грн, починаючи із червня 2018 року, чим завдають позивачу майнової шкоди.

Крім того, на підставі статті 625 ЦК України відповідачі мають відшкодувати три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 24 246,53 грн, з яких 18 524,77 грн. заборгованість, 944,75 грн як три відсотки річних та 4777,01 індекс інфляції, а також стягнути з відповідачів витрати з оплати судового збору в розмірі 2684 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість у розмірі 18 524 (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 77 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 050,58 грн., а також витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 26,74 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, 19 квітня 2024 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Плясун Олександр Іванович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення першої інстанції в частині відмови в стягненні з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 3% річних у розмірі 944 грн. 75 коп., інфляційних витрат в розмірі 4 777 грн. 01 коп., судового збору у розмірі 633 грн. 42 коп. та витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 8 грн. 26 коп.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального та процессуального права.

Зазначає, що при застосуванні індексу інфляції, що зазначений в розрахунку заборгованості здійснювався в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Розрахунок трьох процентів річних здійснювався за кожен день прострочення за формулою: сума боргу* 3% /100% *кількість днів прострочення/ 365 (кількість днів у році). Вказане вбачається з розрахунку заборгованості, в якому розрахунки інфляції та 3% річних здійснювалися окремо по кожному місяцю, як то передбачено нормами чинного законодавства.

Враховуючи викладене, на думку апеллянта, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в частині стягнення 3 % річних у розмірі 944,75 грн, інфляційних втрат у розмірі 4 777,01 грн, частини судового збору у розмірі 633,42 грн та частини витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 8,26 грн.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

01 липня 2015 між ПрАТ «АК Київводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Згідно з пунктом 1.1 Договору ПрАТ «АТ «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, отже рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідів на користь позивача 3% річних у розмірі 944 грн. 75 коп., інфляційних витрат в розмірі 4 777 грн. 01 коп. суд першої інстанції посилався на те, що наданий позивачем розрахунок сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних є неналежним доказом, оскільки наданий розрахунок не відповідає нормам цивільного законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тобто співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі реалізував своє право на пред`явлення позову до відповідачів про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат як до споживачів комунальних послуг.

Перевіривши наданий розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з червня 2018 року по липень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат було здійснено на загальну суму заборгованості, а не помісячно, як то вимагає закон.

Крім того, позивачем при здійсненні вказаного розрахунку було також враховано положення постанови Кабінету Міністрів України №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року, відповідно до якої з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням.

Так, із надано розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем не здійснювались нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат починаючи з лютого 2022 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 4 777 грн. 01 коп. та 3% річних у розмірі 944 грн. 75 коп.

З огляду на вище викладене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Плясуна Олександра Івановича підлягає задоволенню, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року у в частині відмови в задоволенні позовних вимоги підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Заочним Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року з відповідачів на користь позивача було стягнуто судовий збір в розмірі 2 050,58 грн.

При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині було скасовано та ухвалене нове про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 659,42 грн. (633,42 грн. + 4 026,00 грн.) та 8,26 грн. витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

Керуючись ст.. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Плясуна Олександра Івановича задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А) три відсотки річних у розмірі 944,75 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 777,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги до суду в сумі 4 659,42 грн, по 1 553,14 грн з кожного та 8,26 грн. витрати понесені за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, по 2,75 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: