РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2368/24

провадження у справі № 2/0285/1014/24

06 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

учасники у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Звягельський відділ державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту на майно, -

встановив :

29.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належало її сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою прийняття спадщини після його смерті вона звернулася до нотаріальної контори. 08.08.2023 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, у звязку із наявністю арешту всього майна сина, накладеного відділом державної виконавчої служби. Як повідомили їй у Звягельському відділі державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) арешт на майно сина накладений у звязку із несплатою штрафів. У свою ж чергу, у 2018 році постанови про стягнення з сина штрафів повернуті стягувачам. Оскільки державним виконавцем не знято арешт з майна сина, вона позбавлена можливості прийняти спадщину після його смерті, тому подала до суду даний позов.

30.04.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

22.05.2024 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказала, що у провадженні Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували на виконанні дві постанови про стягнення з ОСОБА_3 штрафів у розмірі 3 400 грн 00 коп. та 340 грн 00 коп., за якими 28.12.2018 року винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачам за п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. Зазначила, що ч. 4 ст. 59 вказаного Закону визначає вичерпний перелік підстав зняття арешту з майна. Вважає, що у відділу ДВС відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_3 , так як відомості про сплату штрафів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у відділі ДВС відсутні. Крім того, вважає, що Звягельський відділ державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не належний відповідач у справі.

07.06.2024 року позивач подала до суду заяву про відвід судді.

13.06.2024 року у задоволенні заяви позивача про відвід судді відмовлено.

19.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

У судовому засідання позивач заявлені вимоги підтримала, які просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, у відзиві на позовну заяву просила справу розглянути у відсутності представника відповідача.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до повного задоволення за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника)

За п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Окрім того, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Встановлено, що у провадженні Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували на виконанні дві постанови про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафів у розмірі 3 400 грн 00 коп. та 340 грн 00 коп., що слідує із змісту відзиву на позовну заяву.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 17.05.2024 року, щодо всього нерухомого майна ОСОБА_3 внесено обтяження, номер запису обтяження: 26755460 та 27293451, на підставі постанов про арешт майна боржника, серії та номер: 55728736, 56756581, виданих 22.06.2018 року та 01.08.2018 року Новоград-Волинським МРВ ДВС / а.с.30-31/.

Також встановлено, що 28.11.2018 року державним виконавцем, після перейменування, Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановлені дві постанови про повернення виконавчих документів стягувачам щодо боржника ОСОБА_3 : ВП № 55728736 та ВП № 56756581 (а.с.28,29).

Із свідоцтва про смерть слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер (а.с.7).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулася його мати ОСОБА_1 - позивач у справі.

08.08.2023 року державним нотаріусом Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, у звязку із наявністю арешту всього майна спадкодавця ОСОБА_3 , накладеного відділом державної виконавчої служби (а.с.6).

З повідомлення Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.02.2024 року за № 29706 наданого позивачу слідує, що виконавчі провадження, у тому ж числі щодо боржника ОСОБА_3 , за 2018 рік знищені після спливу терміну зберігання, згідно правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби (а.с.5).

З огляду на встановлені обставини суд вважає, що позивач правомірно, звернувся до суду, обравши спосіб захисту шляхом подання позову про зняття арешту з майна, який передбачено ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки збереження арешту майна за встановлених обставин є порушенням права власності на майно.

Так, враховуючи, що у Звягельському відділі державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 07.02.2024 року, відсутні на виконанні виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_3 , виконавчі документи ще у 2018 році повернуті стягувачам, а виконавчі провадження знищені, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи відсутні підстави для подальшого перебування під арештом майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, суд враховує, що спадкові права позивача порушені, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відтак, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Тому суд, у порядку захисту спадкових прав позивача ОСОБА_1 , вважає за необхідне скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 26755460 та № 27293451 на підставі постанов про арешт майна боржника, серії та номер: 55728736, 56756581, виданих 22.06.2018 року та 01.08.2018 року Новоград-Волинським МРВ ДВС.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 284, 289, 352, 354, 355, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту на майно - задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 26755460 та № 27293451 на підставі постанов про арешт майна боржника, серії та номер: 55728736, 56756581, виданих 22.06.2018 року та 01.08.2018 року Новоград-Волинським МРВ ДВС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ),

відповідач Звягельський відділ державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) ( , місцезнаходження - Житомирська область, м. Звягель, вул. Київська, 9).

Дата складення повного судового рішення 16.09.2024 року.

Суддя А.В.Михайловська