КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року

справа № 369/10013/19

провадження № 22-ц/824/9618/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року, постановлене під головуванням судді Дубаса Т.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку зі сваркою між ним та відповідачем, та членами її сім`ї, позивач був змушений піти з житлового приміщення, в якому він зареєстрований та проживав. Факт перешкоди у користуванні житловим приміщенням підтверджує своїм зверненням до органів поліції. Просив суд: зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні ним будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення його до вказаного будинку та передачі йому ключів від будинку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано відповідачку ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні позивачу ОСОБА_2 будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення до даного будинку.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити. Вказує, що він є сином відповідачки ОСОБА_3 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що інтереси відповідачки як власниці житла та користувача цим житлом перевищують інтереси позивача як колишнього члена сім`ї. ОСОБА_2 вже не був членом родини ОСОБА_3 , а відтак втратив право користування житловим будинком.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить задовольнити апеляційну скаргу.

Посилається на те, що ОСОБА_2 вже не є членом родини, а тому підстав для його вселення у будинок немає.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що позивач не має іншого житла, та ним не чиняться перешкоди у користуванні майном відповідачу та членам її сім`ї.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із наявності перешкод позивачу у користуванні житлом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 0.11.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.02.2020 року.

05 грудня 2012 року позивач з дозволу відповідача вселився в квартиру як член сім`ї власника та зареєстрував своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

З 17 грудня 2019 року через конфлікт з відповідачем та членами її сім`ї позивач за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до акту депутата Білогородської сільської ради Чміль В.Д. від 12.08.2019 року вбачається, що позивач зареєстрований за АДРЕСА_1 ., фактично не проживає за вказаною адресою у зв`язку з тим, що чиняться перешкоди до житла.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1; 3, ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_2 з дозволу відповідача вселився в будинок як член сім`ї власника та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_2 посилався на наявність перешкод з боку ОСОБА_3 у доступі до житла.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач, як особа, яка була вселена у спірну квартиру на законних підставах, та має право користування житловим приміщенням, обґрунтовано звернувся до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом його вселення, а обставини щодо вчинення йому перешкод доведені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є вже членом сім`ї ОСОБА_3 не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (ч. 4 ст. 156 ЖК України).

Апелянт посилається на те, що в разі оспорювання колишнім членом сім`ї припинення у нього права користування чужим житловим приміщенням, власник такого житлового будинку за потреби має право вимагати визнання факту припинення такого права у судовому порядку. Водночас, в даному випадку предметом спору є усунення перешкод у користуванні та вселення у будинок.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді