Справа № 192/1021/24
Провадження № 2/192/459/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Щербини Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 301311547 та № 1470259.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 301311547, а 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до реєстру боржників № 137 від 08 червня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 301311547.
Також 20 жовтня 2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.
Згідно п. 2.1. Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього Договору.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 715 гривень 58 копійок, з яких: 8 498 гривень 82 копійки сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 216 гривень 76 копійок сума заборгованості за відсотками.
Позивачем з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2022 року не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Також позивач зазначає, що 18 січня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1470259, а 27 червня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Згідно п. 1.2 Договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до реєстру боржників від 27 червня 2022 року до договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 482 гривень 50 копійок, з яких: 3 500 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 982 гривень 50 копійок сума заборгованості за процентами.
Позивачем з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27 червня 2022 року не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Оскільки відповідач зобов`язання за Кредитними договорами не виконав та ним не було здійснено погашення кредитної заборгованості, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в примусовому порядку.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала.
Ухвалою від 12 вересня 2024 року було постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного розгляду.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.
Судом встановлено, що 06 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як позикодавцем та відповідачем, як позичальником був укладений кредитний договір № 301311547, відповідно до якого відповідач виявив бажанняотримати кредит в розмірі 2 800 гривень 00 копійок терміном на 30 днів, тобто до 05 січня 2021 року зі сплатою 428 гривень 40 копійок процентів за користування кредитом, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіком платежів (а.с.9-11).
Додатковою угодою від 13 грудня 2020 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 800 гривень 00 копійок (а.с.12). Додатковою угодою від 13 грудня 2020 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 900 гривень 00 копійок (а.с.13). Додатковою угодою від 04 січня 2021 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 1000 гривень 00 копійок (а.с.14). Додатковою угодою від 09 січня 2021 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 300 гривень 00 копійок (а.с.15). Додатковою угодою від 11 січня 2021 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 350 гривень 00 копійок (а.с.16). Додатковою угодою від 13 січня 2021 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 1000 гривень 00 копійок (а.с.17). Додатковою угодою від 19 січня 2021 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 260 гривень 00 копійок (а.с.18). Додатковою угодою від 27 січня 2021 року до договору № 301311547 від 06 грудня 2020 року збільшено суму кредиту на суму 1090 гривень 00 копійок (а.с.19).
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належне йому право вимоги грошових коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а. с. 25-27).
Відповідно до реєстру боржників № 137 від 08 червня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 301311547.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.28-29).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 301311547 в сумі 34 715 гривень 58 копійок (а.с.30).
Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 301311547 від 06 грудня 2020 року станом на 08 червня 2021 року (а.с.34) заборгованість за спірним кредитним договором складає 34 715 гривень 58 копійок, з яких 8 498 гривень 82 копійки заборгованість за основною сумою боргу та 26 216 гривень 76 копійок заборгованість за процентами, яка не погашена. Тому суд вважає, що існують підстави для задоволення вказаної частини позову та стягнення заборгованості на користь позивача.
Також, судом встановлено, що 18 січня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1470259, відповідно до якого відповідач виявила бажанняотримати кредит в розмірі 3 500 гривень 00 копійок терміном на 15 днів, тобто до 02 лютого 2021 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіком платежів (а.с.39-44).
Додатковим договором від 02 лютого 2021 року до договору № 1470259 строк користування кредитом продовжено на 15 днів, тобто до 18 лютого 2021 року, а загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 4 497 гривень 50 копійок (а.с. 48). Додатковим договором від 17 лютого 2021 року до договору № 1470259 строк користування кредитом продовжено на 15 днів, тобто до 05 березня 2021 року, а загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 4 497 гривень 50 копійок (а.с. 51). Додатковим договором від 07 березня 2021 року до договору № 1470259 строк користування кредитом продовжено на 15 днів, тобто до 23 березня 2021 року, а загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 4 497 гривень 50 копійок (а.с. 54). Додатковим договором від 23 березня 2021 року до договору № 1470259 строк користування кредитом продовжено на 15 днів, тобто до 08 квітня 2021 року, а загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 4 497 гривень 50 копійок (а.с. 57). Додатковим договором від 10 квітня 2021 року до договору № 1470259 строк користування кредитом продовжено на 15 днів, тобто до 26 квітня 2021 року, а загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 4 497 гривень 50 копійок (а.с. 60).
Судом встановлено, що 27 червня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27062022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу належне йому право грошової вимоги, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а. с. 63-64).
Відповідно до реєстру боржників від 27 червня 2022 року до Договору факторингу № 27062022, укладеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1470259.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1470259 в сумі 10 482 гривні 50 копійок (а.с.66).
Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1470259 від 18 січня 2021 року станом на 27 червня 2022 року (а.с.67-70) заборгованість за спірним кредитним договором складає 10 482 гривні 50 копійок, з яких 3 500 гривень 00 копійок заборгованість за основною сумою боргу та 6 982 гривні 50 копійок заборгованість за процентами, яка не погашена. Тому суд вважає, що існують підстави для задоволення також і вказаної частини позову та стягнення заборгованості на користь позивача, оскільки докази про погашення суми заборгованості за спірним кредитним договором суду не надано. Тому вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 301311547 від 06 грудня 2020 року заборгованості у загальній сумі 34 715 гривень 58 копійок та заборгованості за кредитним договором № 1470259 від 18 січня 2021 року заборгованості у загальній сумі 10 482 гривні 50 копійок є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, узв`язку із задоволенням позову, судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 12 вересня 2024 року.

Суддя Н. О. Щербина