Провадження № 2-о/638/290/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , інша особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Серафимовича Леоніда Вікторовича, інша особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, згідно прохальної частини якої просить суд: встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шахтарськ Донецької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шахтарськ Донецької області.

Відповідно до статті 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтями 293, 315 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Згідно з частиною 2 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

За нормою статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Крім того, із врахуванням норми частини 3 статті 294 ЦПК України, до форми та змісту заяви із додатками застосовуються й норми ст. 175-177 ЦПК України.

Так, суддя, перевіривши виконання вимог ст. 175-177, 318 ЦПК України, встановила, що заява підлягає залишенню без руху у зв`язку із таким.

Як передбачено частиною 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про встановлення факту смерті додані наступні документи: копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 ; копія лікарського свідоцтва про смерть №22; копія РНОКПП на ім`я ОСОБА_1 ; копія РНОКПП на ім`я ОСОБА_2 ; копія паспорту на ім`я ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про шлюб на ім`я ОСОБА_4 .

При цьому суддя зауважує, що за змістом заяви, заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шахтарську Донецької області, проте згідно копії лікарського свідоцтва про смерть, місцем смерті останньої зазначено Донецька народна республіка російської федерації, Шахтарський район, п. Молодецьке.

Також не надано свідоцтва про смерть, виданого на окупованій території.

Таким чином, рішення суду повинно містити прізвище, ім`я та по батькові померлої особи, дату народження, місце народження (місто, село, район, область, держава), дату смерті, місце смерті (місто, село, район, область, держава), місце проживання (повна адреса), паспорт або паспортний документ (серія, номер, яким органом і коли виданий), документ, що підтверджує факт смерті (назва документу, яким органом та коли виданий), а також громадянство померлої особи.

Проте заявником не в повному обсязі та не вірно зазначені дані відомості про померлу особу.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином завіреній копії, учасник справи, який подає документи в копіях повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Якщо заявник не може отримати оригінали свідоцтва про смерть та медичного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , суд зазначає, що такий факт унеможливить дотримання загальних положень про доказування.

Також суд зазначає, що відповідно до положень частини 4 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Проте, заявником у заяві про встановлення факту смерті не вказано статусу заінтересованої особи.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п. 14 глави 1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (із змінами та доповненнями), у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Законом України № 2217-IXвід 21.04.2022 року, який набрав чинності 07.05.2022 року, внесено зміни до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Отже, починаючи з 07.05.2022 року чинним законодавством передбачено інший позасудовий порядок проведення державної реєстрації смерті особи, померлої на тимчасово окупованій території Україні.

Заявником до заяви додано копію лікарського свідоцтва про смерть №22 (ф. № 106/о) на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 р. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Проте, звернувшись до суду з цією заявою про встановлення факту смерті заявником не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням видати йому свідоцтво про смерть, як і не надано доказів відмови цього органу у реєстрації смерті ОСОБА_2 .

В заяві про встановлення факту смерті вказано, що для реєстрації факту смерті, заявник звертався до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, проте йому було усно відмовлено в державній реєстрації.

Суд звертає увагу, що адресою для листування ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 , а тому чи дійсно відбувалось звернення заявника до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, ставиться під сумнів.

Відтак, заявник не вичерпав усі можливі позасудові способи для проведення державної реєстрації смерті особи.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п.4 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від18.10.2000№ 52/5,орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з наявністю однієї з підстав, зазначених в абзаці першому цього пункту, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі.

За таких обставин, заявнику слід усунути зазначений недолік та подати до суду докази на підтвердження того, що заявник у позасудовому порядку звертався до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , і йому в цьому було відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 315, 317, 318 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інша особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення позивачу ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: