РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1230/24

провадження у справі № 2/0285/774/24

11 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………...………...Літвин О. О.,

секретаря………………………..…Клечковської М. М.,

з участю:

представника позивача.................... ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представників відповідача............... ОСОБА_2 , Ткачук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

поданим в його інтересах представником ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_3

про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 36190,50 грн.

Заявлені вимоги мотивував тим, що у вересні 2021 року відповідачем був укладений кредитний договір з товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі за текстом Авентус Україна), за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 11500 грн на 30 днів зі сплатою процентів, який вона зобов`язалася повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак у строк їх не повернула.

У 2023 році між позивачем та Авентус Україна був укладений договір факторингу і позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_3 .

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні визнали вимоги в частині суми основного боргу та частково відсотки на суму 3450 грн, мотивуючи тим, що останні позивачем нараховувались поза межами кредитування. Окрім того, зазначили, що автопролонгація споживчого кредиту поза межами закону. Також максимальний розмір денної процентної ставки згідно Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %. Щодо правової допомоги зазначили на завищену та необґрунтовану її суму.

Заслухавши пояснення присутніх, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Так, 04.09.2021 між Авентус Україна та ОСОБА_3 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №4726390 про надання споживчого кредиту (далі по тексту Договір) у сумі 11500 грн.

Згідно п.1.3 Договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 11500 грн; строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 04.10.2021, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.1.5 Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Договір, додаток №1 до нього і паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом «М330024» ОСОБА_3 04.09.2021 о 19:21 год.

Додаток №1 і паспорт споживчого кредиту містять вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо.

Факт перерахування відповідачу кредитних коштів від Авентус Україна підтверджується листом ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 04.05.2023 №2633 про здійснення успішного переказу на картку НОМЕР_1 04.09.2021 на суму 11500 грн, номер транзакції 986906034, номер замовлення 22398430.

Відповідно до п.4.3.1 Договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів,крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору.

Згідно картки обліку заборгованість за кредитом складає 36190,50 грн, з яких сума кредиту 11500 грн та сума процентів за користування кредитом 24690,5 грн.

Договір містить персональні дані позивача, зокрема її номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також в ньому визначено предмет, порядок та умови надання кредиту.

Відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі по тексту Правила), що розміщені на веб-сайті і затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача М330024.

Також до Договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, паспорт споживчого кредиту, який містить розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М330024 та та картку обліку Договору (розрахунок заборгованості).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638ЦК України).

Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3 ст.207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч.1 ст.204 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ст.3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Такий договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

18.04.2023 між Авентус Україна та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі по тексту Фінтраст) було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Авентус Україна відступив позивачу права грошової вимоги за Договором. Фактор прийняв реєстр боржників, що підтверджується актом прийому-передачі від 18.04.2023.

Згідно витягу реєстру боржників передано Фінтраст право вимоги за Договором ОСОБА_3 в загальній сумі заборгованості 36190,50 грн, з яких залишок за тілом кредиту: 11500 грн, заборгованість за відсотками: 24690,50 грн.

Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінені й іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено письмово на електронну пошту, зазначену при укладенні Договору.

Відтак, Фінтраст замінило Авентус Україну.

Розділом 3 договору передбачено порядок повернення позики та нарахування/сплати процентів.

Відповідно до пункту 3.1 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту( включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до 4 розділу Договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) договору; або -в порядку авто пролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1-4.3.2) Договору.

Згідно з п.4.3.1 Договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ні на 90 днів календарних днів.

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не повідомила Авентус Україна про небажання продовжувати строк кредитного договору. Відповідно до умов п.4.3.1 Договору строк дії кредитного договору було автоматично продовжено на 90 днів, починаючи з дня укладення договору.

Умовами кредитного договору передбачено продовження строку кредитування, а відтак проценти за користування кредитом підлягали нараховуванню у продовжені договорами строки, що було виконано кредитодавцем.

Наведені пункти та підпункти Договору, які передбачають продовження строків кредитування не визнавались відповідачем недійсними, а тому з огляду на приписи ст.204 ЦК України є дійсними та підлягають виконанню.

У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Оскільки кредитодавець та позичальник досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач та її представник не надали суду докази, які б спростовували факт надання їй кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором. Правильність наданого позивачем суду розрахунку заборгованості в частині стягнення нарахованих процентів відповідачем також не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань відповідачем суду не надано.

Що стосується доводів представника відповідачки про те, що проценти нараховані кредитором з порушенням вимог Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено, що розмір денної процентної ставки за споживчими кредитами не повинен перевищувати 1 %, то в цій частині слід зазначити, що зміни до вказаного закону набрали чинності лише 24.12.2023 і поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання ним чинності виключно у разі, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Факт не вчинення жодних дій щодо розірвання Договору, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором є нічим іншим як визнання Договору таким, що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених Договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК).

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Фінтранс Україна, яке набуло право вимоги за Договором.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) адвоката, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами та мають бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Позивачем надано договір про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023, звіт про надання правової допомоги від 22.02.2024, рахунок на оплату по замовленню №2325/22/02 від 22.02.2024, ордер на надання правової допомоги серії АІ №1423361, відповідно до якого Фінтраст уповноважило на підставі договору про надання правової допомоги адвоката Столітнього М. М. діяти у Новоград-Волинському міськрайонному суді, платіжну інструкцію №3570 від 23.02.2024.

Згідно п.1.1 договору №10/07-2023 від 10.07.2023, який укладено між Фінтраст, в особі директора ОСОБА_4 , та адвокатом Столітнім М. М., предметом договору є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах передбачених даним договором. Пунктом 4 договору передбачено порядок розрахунків, відповідно до якого оплата за надані послуги складається з суми гонорару адвоката.

Відповідно до рахунку на оплату по замовленню від 22.02.2024 вартість збору та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 становить 3000 грн, складення позовної заяви по даній справі становить 5000 грн, подання позовної заяви до Новоград-Волинського міськрайонного суду становить 2000 грн.

Згідно звіту про надання правничої професійної допомоги згідно з договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 22.02.2024 надано такі види правової допомоги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 ; складення позовної заяви по справі; подання позовної заяви до Новоград-Волинського міськрайонного суду, загальною вартістю 10000 грн. До заяви додано платіжну інструкцію №3570 про оплату зазначених послуг.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми на правову допомогу, наданому обсягу адвокатських послуг та врахувавши задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що заявлена сума витрат не є справедливою і співмірною, з огляду також і на наявність заперечень представників відповідача щодо їх розміру. Відтак, до стягнення підлягає сума витрат на правову допомогу в розмірі половини заявленої, а саме 5000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн, понесений позивачем при подачі позову.

Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №4726390 від 04.09.2021 в розмірі 36190,50 грн та судові витрати на загальну суму 7422,40 грн.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Дата виготовлення повного тексту рішення 16.09.2024.

Головуюча суддя О. О. Літвин