Справа № 307/3474/24
Провадження № 2/307/832/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2023 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 у Глухівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шостківському районі, Сумської області, актовий запис №148 від 19.08.2023 року. За час їх спільного життя у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початку повномасштабного вторгнення російської федерацію на територію України, він відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану», перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 25.02.2022 року по теперішній час. Після народження дитини його дружина проживала у власному будинку в с. Перемога, Шостківського району, Сумської області, однак у зв`язку з постійними ракетними обстрілами та загрозою вторгнення російських військ на територію Сумської області, у березні поточного року, вони з дружиною прийняли рішення про її переїзд разом з дитиною в с. Крива, Тячівського району, тобто по місцю його постійного проживання. За час їх спільного проживання в с. Крива, Тячівського району, Закарпатської області, між ним та дружиною почалися різного роду суперечки та сварки, внаслідок чого вона разом з малолітньою дитиною виїхала в невідомому напрямку не попередивши його про це. У подальшому під час телефонної розмови він дізнався, що його дружина з донькою знаходиться в м. Рівне, у якоїсь подруги. Намагаючись переконати її в тому, що вона робить помилку і наражає на небезпеку їх малолітню доньку, він вмовляв її повернутися, однак дружина повідомила йому, що вона не заперечує про те, щоб дитина проживала з ним і він може її забрати. 11.06.2026 року він поїхав в м. Рівне, де забрав свою малолітню доньку ОСОБА_6 та привіз до себе додому. З того часу дитина проживає з ним та перебуває на його повному утриманні, що підтверджується актом обстеження складеним депутатом Тересвянської селищної ради від 25.06.2024 року. Дружина жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Не забезпечує її матеріально та не піклується про розвиток дитини.

Тому просить стягнути з відповідача в користь позивачки на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

16 серпня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої ним заяви просить справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 серпня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 у Глухівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шостківському районі, Сумської області, актовий запис №148 від 19.08.2023 року.

За час спільного життя у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та перебуває на утриманні у позивача.

З 11.06.2026 року малолітня донька ОСОБА_6 проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні, що підтверджується актом обстеження складеним депутатом Тересвянської селищної ради від 25.06.2024 року.

Відповідачка жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ст. 183 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, обраним позивачем.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, однак при цьому зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів про рівень його доходів, стану здоров`я, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність, тощо.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, враховуючи всі вивченні судом обставини, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 15 серпня 2024 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивач, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідачки необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 15 серпня 2024 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1211.20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: В.В. Чопик