Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3365/23 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 53 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/3365/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Богославський Андрій Сергійович

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Літвін О.О.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь спричинену майнову шкоду у розмірі 320 221,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування вимог зазначив, що 06.02.2023 року о 11 год. 49 хв. водій ОСОБА_2 на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 234 км. + 50 м. поблизу с. Анета, Звягельського району, Житомирської області, керуючи автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який належить ОСОБА_1 , зазнав значних механічних ушкоджень.

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2023 року по справі №285/986/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Отже, відповідач є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (страховий поліс АТ/2054865). 04 лютого 2023 року оцінювачем ФОП ОСОБА_3 з метою встановлення розміру завданого збитку, проведено огляд транспортного засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 та складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Огляд проведено в присутності представників компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Відповідно до вказаного висновку, розмір завданого збитку у зв`язку із пошкодженням автомобіля складає 436 723, 00 грн.

03 березня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 120 502,00 грн. Однак, ремонт на даний час ним не здійснено у зв`язку із відсутністю необхідної суми коштів.

Враховуючи той факт, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 440 723 грн., то для відшкодування шкоди в повному обсязі, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку здійснила ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка становить 320 221,00 грн.

Вказував, що позивач вчинив всі необхідні дії для врегулювання даного випадку, а саме були проведені телефонні перемовини з відповідачем та направлено досудову вимогу. Проте відповідач не бажає відшкодовувати майнову шкоду в позасудовому порядку.

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50 000,00 гривень. Цю суму обумовлює глибиною душевних переживань позивача, значним погіршенням матеріального стану та необхідністю захищати свої права у судовому порядку. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 320 221,00 грн. і моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в лютому 2023 року, автомобіль позивача Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Вказана ДТП сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність його як володільця транспортного засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а позивач отримав від останньої страхове відшкодування у розмірі 120 502, 00 грн. за полісом страхування. Зазначає, що згідно звіту №04.02.2023 року, складеного оцінювачем, ринкова вартість на момент пошкодження автомобіля Renault Trafic становить 436 723,00 грн., вартість відновлювального ремонту - 538 207,10 грн., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику - 436 723,00 грн. Позивач у лютому 2023 року звернувся ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування щодо події ДТП і вона у березні 2023 року виплатила йому 120 502,00 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу на день страхового випадку та франшизи.

Звертає увагу, що страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб виплачено страховою компанією завдавача шкоди в межах ліміту її відповідальності, яка становить 130 000,00 грн. Разом з тим, загальний розмір заподіяної майнової шкоди складає 436 723,00 грн. за звітом оцінювача. Вважає, що дані, які були надані до суду першої інстанції позивачем завищені та з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача. Зазначає, що для визначення дійсного розміру відшкодування витрат на відновлення автомобіля, позивач повинен був надати до суду акти прийому-передачі виконаних робіт з відновлення автомобіля, а не орієнтовний розрахунок, який оцінювач брав по верхній межі вартості робіт та матеріалів.

Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. вказує, що ніяких доказів стосовно глибини душевних страждань, викликаних значним погіршенням матеріального стану та необхідністю захищати свої права в судовому порядку до суду позивач не надав. Зокрема, не було надано доказів звернення до лікарів за будь-якою допомогою, згідно протоколів та стандартів, затверджених МОЗ України і сума відшкодування моральних страждань нічим не підтверджена.

Вважає оскаржуване судове рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального. Сума відшкодування моральної шкоди нічим не обґрунтована та не доведена, сума матеріального відшкодування має лише орієнтовний характер за звітом оцінювача та не відображає реальної вартості відновлення транспортного засобу, тому судове рішення просить скасувати.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2024 року - без змін. Зазначає, що категорично не згодний з позицією відповідача в апеляційній скарзі, оскільки згідно звіту ФОП ОСОБА_3 про оцінку колісного транспортного засобу від 04.02.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 436 723,00 грн. Оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила на його користь 120 502,00 грн., тому розмір збитків становить 316 221, 00 грн., що є різницею між виплаченою сумою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та розміром завданого матеріального збитку, визначеного на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 04.02.2023 року. Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлена відповідно до постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі №285/986/23 і збитки до цього часу ним не відшкодовані. Також заперечив проти доводів апеляційної скарги з приводу того, що ним не було надано доказів моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. Зазначив, що сам факт ДТП та неможливість користуватися своїм транспортним засобом, оскільки не вистачає коштів на його повний ремонт, порушує його звичайний уклад життя та відповідно викликає душевні хвилювання і знервованість, що є підставою для відшкодування моральної шкоди у визначеному судом розмірі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 06.02.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля Renault Trafic, під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Hyundai Santa Fe, під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем Renault Trafic. В результаті ДТП транспорті засоби учасників події отримали механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.10-11).

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2023 року по справі №285/986/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.14).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, виконаного ФОП ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 436 723,00 грн. (а.с.17-46).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (страховий поліс АТ/2054865), відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 120 502,00 грн., розмір франшизи становить 1 500,00 грн.

Відповідно до страхового акту №ОЦВ-23-32-87230/1 від 03 березня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та розрахунку страхового відшкодування від 28 лютого 2023 року, сума страхового відшкодування власнику транспортного засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 становить 120 502,00 грн. (а.с.189, 190).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб виплачено страховою компанією завдавача шкоди в межах ліміту її відповідальності (яка становить 130 000 грн). Оскільки будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача не надійшло, а наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині виплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної майнової шкоди в розмірі 436 723,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахувавши вимоги розумності, справедливості та виваженості, взявши до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, глибину страждань позивача, відсутність будь-якого відшкодування зі сторони винної особи (відповідача), дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню становить 50 000,00 грн.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач (винуватець ДТП) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 208/2600/17.

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача, що підтверджується постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2023 року по справі №285/986/23 та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 120 502,00 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача, розмір якого становить 320 221,00 грн. (звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, виконаного ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 436 723,00 грн.), а також відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем для визначення дійсного розміру відшкодування витрат на відновлення автомобіля акту прийому-передачі виконаних робіт, а наданий лише орієнтовний розрахунок, який оцінювач брав по верхній границі вартості робіт та матеріалів, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не спростовано будь-якими доказами розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, жодних клопотань з цього приводу не заявляв.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та стягнення різниці між розміром спричиненої транспортному засобу шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 320 221,00 грн.

Однак, колегія суддів не повністю погоджується з рішенням суду в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач вказує, що позивачем не доведено належними доказами глибини душевних переживань, викликаних значним погіршенням матеріального стану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не надано доказів звернення до медичних установ та інших фахівців. Тому вважає відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. надмірним та носить суто умовний вираз, оскільки позивачем не надано доказів понесених душевних переживань та не доведено, яким чином був порушений його звичайний спосіб життя.

Колегія апеляційного суду частково погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цій справі встановлено, що позивач оцінює розмір моральної шкоди, яку йому було заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача у 50 000, 00 гривень.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дорожньо-транспортною пригодою позивачу було заподіяно моральну шкоду.

В будь-якому випадку подія ДТП та пошкодження майна, що призводить до незапланованих майнових втрат та незручностей, є основою стресу та душевних хвилювань, впливає на звичайний плин життя та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, районний суд не врахував глибину, характер та обсяг завданих ОСОБА_1 моральних страждань внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП, а також засади розумності, виваженості і справедливості, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення даного позову про відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 50 000,00 грн.

Враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди в розмірі заявлених вимог в результаті ДТП, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявності підстав для зменшення розміру моральної шкоди з 50 000,00 грн. до 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди підлягає зміні шляхом зменшення розміру шкоди з 50 000,00 грн. до 10 000,00 грн., а також розподілу судових витрат з 22 125,60 грн. до 19 691,25 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (89%).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Богославський Андрій Сергійович, задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди та судових витрат змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 50 000,00 грн. до 10 000,00 грн. та судових витрат з 22 125,60 грн. до 19 691,25 грн.

В решті рішення суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2024 року.

Головуючий Судді