11.09.2024 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №536/1360/24
Провадження №2/534/188/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами позовного провадження)

11 вересня 2024 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Новогалещинської селищної ради про визначення проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

29 травня 2024 року представник позивача адвокат Пінчук Ю.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заявлена позовна вимога про визначення місце проживання дитини обґрунтована тим, що за час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, у зв`язку з чим останні проживають окремо.

Малолітня донька ОСОБА_3 проживає із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , так як останній за місцем проживання створив належні умови для проживання та виховання дитини.

Окрім цього, позивач належним чином піклується про дитину, забезпечує матеріально та займається її вихованням.

Заявлена позовна вимога про стягнення аліментів обґрунтована тим, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.05.2024 справа передана на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області за територіальною підсудністю.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.06.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу за вищезазначеним позов та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.08.2024 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти задоволення.

Представник відповідача направила до суду заяву про розгляд справи без її та відповідача участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.

Третя особа виконавчий комітет Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо позовної вимоги про встановлення місця проживання дитини.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , у місті Кременчук Полтавської області, батьками якої у свідоцтві зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно довідки № КСЗ00000021 від 14.058.2024 позивач працює з 14.01.2022 в ТОВ «Козацька Стріла», на посаді старшого охоронника (а.с.10).

З характеристики, яка видана начальником охорони об`єкту ПрАТ «ПГЗК» ТОВ «Козацька Стріла» вбачається, що позивач ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.9).

Висновком наданим виконавчим комітеті Новогалещинської селищної ради про визначення місця проживання дитини встановлено, що на даний час відповідач ОСОБА_2 проживає окремо. Відповідачка немає можливості створити належні умови проживання дитини за своїм місцем проживання. Під час спілкування встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо проживання дитини з батьком ОСОБА_1 .

Також, у висновку зазначено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за однією адресою.

Окрім цього, у висновку зазначено, що саме позивач створив належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а мати тільки планує створення належних умов для доньки, а тому комісія з питань захисту прав дитини, виконавчий комітет Новогалещинської селищної ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40-43).

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається із змісту позову, ОСОБА_1 просить визначити місце проживання малолітньої доньки разом з ним, посилаючись на те, що з цього питання є спір між ним та відповідачем, який не може бути вирішено у позасудовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За нормою ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Положеннями ст.19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц ( провадження № 61-1807св20) суд вказав, що «відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі». Отже, матеріалами справи підтверджено наявність спору між сторонами про місце проживання спільної дитини.

Вирішуючи вказаний спір, керуючись виключно інтересами дитини, суд, спрявши всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, оцінивши доводи представника позивача та дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини разом із ним, оскільки найкращим для гармонійного розвитку та належного виховання дитини буде проживання з батьком.

Проте, суд наголошує, що встановлення місця проживання дитини з одним із батьків не означає заборону для іншого з батьків на спілкування, виховання та утримання цієї дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ЗУ «Про судовий збір» та до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача за позовну вимогу про стягнення аліментів на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись до ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Новогалещинської селищної ради про визначення проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх її видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя М.М. Оксенюк