ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7789/24 Справа № 235/2574/23 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 235/2574/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Смаль Олег Павлович, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Кузнєцовою А.С. у місті Покровську Донецької області та повне судове рішення складено 15 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Позовна заява обґрунтована тим, що між відповідачем ОСОБА_2 та третьої особою ОСОБА_3 у 2005 році був укладений шлюб. Позивачка ОСОБА_1 є дочкою відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 Шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з відповідача на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 у розмірі частини від усіх його заробітків до повноліття дитини.

22 вересня 2023 року позивачці виповнилось 18 років. Наразі ОСОБА_1 навчається в Дніпровському національному університеті ім. Олеся Гончара на другому курсі з 12 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року по контракту.

У зв`язку з чим, у позивачки тяжкий матеріальний стан на період навчання, тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду, оскільки відповідач добровільно не хоче надавати матеріальну допомогу.

Мати позивачки ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку з чим, мати не може забезпечити повністю матеріальні потреби на проживання, харчування та можливого лікування під час навчання. У зв`язку з зазначеним, позивачка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача та змушена звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів, у спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подання позову, тобто з 14 листопада 2023 року, і до закінчення навчання - 30.06.2026 року.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Смаль О.П., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з?ясування всіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення рішення зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, які встановлені судом за письмовими доказами у справі.

Зокрема, позивачкою до суду не надано інформації і доказів працездатності матері позивачки ОСОБА_3 , місця роботи, розміру прибутку, який вона отримувала до пологів. Адже, обов?язок по утриманню дітей покладається на обох батьків.

Не надано доказів щодо фактичного місця проживання позивачки та її матері ОСОБА_3 .

Крім того, відповідач зазначає, що він був звільнений від проходження військової служби, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворими батьками.

16 квітня 2011 року відповідач одружився з ОСОБА_4 . Вказаних обставин не існувало на час прийняття рішення Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 08 травня 2009 року у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (на той час Темець) на утримання неповнолітньої, на той час, доньки ОСОБА_1 , чого судом не було враховано під час прийняття рішення. Вказані обставини не були враховані, що впливає на рішення в частині розміру аліментів на дорослу дитину, яка продовжує навчання і взагалі можливості з боку відповідача здійснювати таку допомогу.

Крім того, у відповідача викликають сумніви у долученої до матеріалів справи довідки № 375-88-372 від 04 серпня 2023 року, на підтвердження навчання позивачки у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, оскільки, у довідці зазначено 31 січня 2024 року, як дата її дійсності, довідка оформлена не на фірмовому бланку та підписана не уповноваженою посадовою особою.

У матеріалах справи, окрім довідки № 375-88-372 від 04 серпня 2023 року, яка викликає сумніви у її легітимності, відсутні докази того, що позивачка навчається на денній формі навчання, що вона витрачає кошти на проживання, самостійно себе утримує і оплачує навчання, відсутні докази витрат за контрактом на навчання, витрати на проїзд до місця навчання, відсутні докази того, що позивачка не навчається дистанційно, оскільки, у такому випадку вона має можливість працевлаштуватись і забезпечувати себе самостійно.

Судом першої інстанції не врахована судова практика Верховного суду, яка є обов?язковою, а саме Постанова ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де у п. 15 передбачено, що стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст.ст. 198. 199 СК України здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою, що означає вивчення обставин і доказів заново, а не покладатись на обставини і докази отримані в іншій справі, а саме, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2009 року у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (на той час Темець) на утримання неповнолітньої, на той час, доньки ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Смаля О.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Авдіївка Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 3, 4).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 вересня 2005 року відділом РАЦС по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 33-34, 35).

Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 28 травня 2011 року Відділом ДРАЦС по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 (третя особа) уклала шлюб з ОСОБА_6 , після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 7).

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Донецька Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16.10.2021 року Покровським ВДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного МУ МЮ (м. Харків), у третьої особи народилась дитина ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 (а.с.8).

На теперішній час позивачка ОСОБА_1 є студенткою 2 курсу денної форми навчання гр. ДК-22-2 факультет психології та спеціальної освіти Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара. Навчається за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання: 12 вересня 2022 року 30 червня 2026 року (довідка - а.с. 9).

Згідно листа ВДВС Красноармійського МРУЮ ГУ юстиції у Донецькій області від 28 жовтня 2014 року № 1835/1, у ОСОБА_2 була наявна заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 2-1929 від 08 травня 2009 року, про стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 у розмірі частини від усіх його заробітків до повноліття дитини. Станом на 04 лютого 2014 року заборгованість складала 10261,96 грн. (а.с. 10).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 12 листопада 1983 року виконкомом Новопавлівської с/ради Межівського району Дніпропетрвоської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (відповідач) є сином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 36).

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , пенсіонер за віком, відповідно до довідки до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №216748, виданої міжрайонною МСЕК міста Покровськ 21.12.2022 року, - є інвалідом другої групи за загальним захворюванням безтерміново (а.с. 37).

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 8 від 11 грудня 2022 року, ОСОБА_9 , не працює, інвалід ІІ групи за загальним захворюванням з 1987 року (а.с. 38-39).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» від 14.08.2023 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , страждає на множинну мієлому кісток скелету, супутні захворювання: цукровий діабет і ниркова недостатність (а.с. 40).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_5 , ОСОБА_2 16 березня 2022 року був призваний у Збройні Сили України. 11 травня 2023 року звільнений зі служби на підставі абз. 4 підпункту «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас для здійснення постійного догляду (а.с. 41-46).

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 16.04.2011 року ВДРАЦС по м. Красноармійську Красноармійського МРУЮ у Донецькій області, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (а.с. 52).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подання позову, тобто з 14 листопада 2023 року, і до закінчення навчання 30 червня 2026 року, суд першої інстанції виходив з доведення факту потреби позивачки в матеріальній допомозі з боку батька, з урахуванням того, що позивачка ОСОБА_1 здобуває професійну освіту, заняття проводяться щоденно, позивачка після досягнення повноліття, у зв`язку із денним навчанням має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення, та наявності у відповідача ОСОБА_2 реальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, в зв`язку з здобуттям нею освіти, у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У силу положень ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що на даний час позивачка ОСОБА_1 навчається в Дніпровському національному університеті ім. Олеся Гончара за денною формою навчання за кошти фізичних осіб, 2 курс ДК-22-2 факультету психології та спеціальної освіти, з терміном навчання з 12 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, тобто, продовжує навчання на денній формі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, тощо.

При цьому, колегія суддів зазначає, що витрати позивачки ОСОБА_1 на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела відповідача, що утворюють його дохід, але відповідачем до суду не було надано доказів на підтвердження його доходу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він не має заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_1 , у розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2009 року, та посилання у позовній заяві позивача на наявність такої заборгованості, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не стосуються предмету спору.

Також, колегією суддів не приймається довод апеляційної скарги відносно легітимності наданої позивачкою довідки № 375-88-372 від 04 серпня 2023 року, на підтвердження навчання позивачки у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, оскільки, у довідці зазначено 31 січня 2024 року, оскільки відповідачем не надано доказів на її спростування.

Отже, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на те, що наразі не відоме місце проживання ні позивачки, ні третьої особи, є припущенням, відхиляються, як безпідставні.

Колегією суддів не приймається до уваги довод апеляційної скарги про те, що матеріальне становище відповідача є не задовільним у зв`язку із перебуванням на його утриманні батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , визнаноно інвалідом другої групи за загальним захворюванням бестроково ( довідка МСЕК № 9 серії 12 ААВ № 216748 від 21 грудня 2022 року), оскільки не було надано відомостей про доходи батька, тому не можливо встановити чи дійсно він потребує матеріальної допомогу, також, матеріали справи не містять відомостей про доходи самого відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Смаль Олег Павлович, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: