Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/291/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - Юрченка С.О.,

секретаря - Папенко О.О.,

за участі:

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

відповідача - ОСОБА_1 (не з`явився),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка подала до суду вищезазначений позов, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 01 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданим 01 листопада 2014 року, актовий запис № 43 від 01 листопада 2014 року, зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області. Сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні відносини з відповідачем фактично розірвані. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, не ведуть спільне господарство. Позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї та примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати шлюб з ОСОБА_1 , залишити їй шлюбне прізвище - ОСОБА_3 .

У судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання ОСОБА_1 позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 10, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 142, 198, 200, 206, 223, 247, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 01 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 43 від 01 листопада 2014 року, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), кошти на відшкодування судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Юрченко