П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Кияшко К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Банк Форвард» на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати виконавчий напис № 3482 від 29 липня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., щодо стягнення з позивача суми боргу в розмірі 12 181 грн. 75 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 3482 про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» суми заборгованості в розмірі 12 181 грн. 75 коп. за кредитним договором № 98007330 від 25 червня 2012 року. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Спірний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тоді як законодавством не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на підставі договорів, які не посвідчені нотаріально. Відповідачем пропущено строк позовної давності по стягненню суми боргу, відсотків та плати за пропуск мінімальних платежів, яку позивач просив застосувати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором. Кредитна заборгованість позивача перед АТ «Банк Форвард» за кредитним договором боржником не погашена, тому і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса. Позивач не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса. Позивачем не надані належні докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором. Банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», що доводило безспірність вимог Банку. АТ «Банк Форвард» на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи. Зазначаючи про спірність заборгованості, позивач, разом з тим, не надав жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі. Нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 29 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3482, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, укладеним з АТ «Банк Форвард», як з боржника за кредитним договором № 98007330 від 25 червня 2012 року. Сума повної заборгованості складає 11 081 грн. 75 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7 535 грн. 59 коп., заборгованість за процентами - 2 796 грн. 16 коп.; плата за пропуск мінімальних платежів - 750 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.05.2019 по 04.08.2019 року. Загальна сума заборгованості складає 12 181 грн. 75 коп. (а.с.13).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 20 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66593659 про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 181 грн. 75 коп. на підставі виконавчого напису від 29 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3482, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір, укладений між сторонами 25 червня 2012 року, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.8 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 висловила наступну правову позицію.

Кредитний договір, який не було нотаріально посвідчено, з 22.02.2017 року не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Тобто, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим (укладений в простій письмовій формі), не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як встановлено судом, на момент звернення (29.07.2021) відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 діяв Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції від 22.02.2017), в якому не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій нотаріуса на укладеному в простій письмові формі договорі.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений у простій письмовій формі, тобто нотаріально не посвідчений.

У вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зазначено, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Форвард»залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.