Справа № 234/241/21
Провадження № 2/202/1419/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Доценко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 9165.00грн, відсотки за користування грошовими коштами у сумі 11 749,1грн., відсотки за несвоєчасне виконання зобов`язання у сумі 11522 974,1, а всього 1532 139,1 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.02.2020 року він надав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 3100 грн., з процентами за користування 24% за 15 днів користування з вимогою повернення коштів в строк до 19.02.2020 року,що підтверджується розпискою .За умовами договору, у разі порушення строків повернення позики з 19.02.2020 року передбачені відсотки за користування кредитом 50% щодня від неповернутої суми боргу.

04.03.2020 року він знову надав відповідачу грошові кошти в сумі 275 грн. під проценти в розмірі 37,5 % від отриманої суми в строк до 18.03.2020 року Крім того, за умовами договору, у разі порушення строків повернення позики з 19.03.2020 року позичальник має сплатити відсотки за користування кредитом 50% щодня від неповернутої суми боргу.

18.08.2020 року він знову надав відповідачу в борг кошти 5790 грн. з процентами за користування 30% за кожні 15 днів користування від суми позики в строк до 07.09.2020 року. Крім того, за умовами договору, у разі порушення строків повернення позики з 07.09.2020 року позичальник має сплатити відсотки за користування кредитом 50% щодня від неповернутої суми боргу.

Позичальник не виконав свої зобов`язання за договорами позики , а тому станом на 20.02.2020 року утворилась заборгованість , яка за трьома розписками складає 1522 974,1 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02.02.2021 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на підставі Розпорядження Верховного Суду №8/0/9-22 від 15.03.2022 року « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справа прийнята до провадження суду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2024 року справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2024 року підготовче судове засідання закрите і справа призначена до судового розгляду по суті.

Справа розглянута без участі сторін.

Сторони були повідомлені про час і місце судового розгляду справи ,про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач не скористався правом подати відзив на позов чи зустрічний позов.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів у справі,встановив наступні обставини.

Судом дослідженні надані позивачем оригінали розписок про отримання відповідачем позики від ОСОБА_1 .

Так, розпискою від 05.02.2020 року підтверджується, що відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти у сумі 3100 грн., з процентами за користування 24% за 15 днів користування з вимогою повернення коштів в строк до 19.02.2020 року,що підтверджується розпискою .За умовами договору, у разі порушення строків повернення позики з 19.02.2020 року передбачені відсотки за користування позикою 50% щодня від неповернутої суми боргу.

Розпискою від 04.03.2020 року підтверджується отримання відповідачем в борг грошових коштів в сумі 275 грн. під проценти в розмірі 37,5 % від отриманої суми в строк до 18.03.2020 року Крім того, за умовами договору, у разі порушення строків повернення позики з 19.03.2020 року позичальник має сплатити відсотки за користування позикою 50% щодня від неповернутої суми боргу.

Розпискою від 18.08.2020 року підтверджується отримання відповідачем в борг від позивача коштів в розмірі 5790 грн. з відсотками за користування позикою 30% за кожні 15 днів користування від суми позики в строк до 07.09.2020 року. Крім того, за умовами договору, у разі порушення строків повернення позики з 07.09.2020 року позичальник має сплатити відсотки за користування позикою 50% щодня від неповернутої суми боргу.

На підставі досліджених доказів встановлено, що предметом позову є цивільні правовідносини за договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, суд переконався , що за договорами позики, які оформлені у вигляді розписок, позивач передав, а відповідач як позичальник прийняв від нього грошові кошти в розмірі, зазначеному в розписках і на зазначених в них умовах за користування грошовими коштами.

Укладеними договорами позики сторонами узгоджено стягнення відсотків за користування наданими грошовими коштами.

Відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одержання процентів від позичальника не суперечить вимогам ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином,наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договорами позики в строк визначений договором , а тому позивач має право вимоги повернення коштів за договором позики з урахуванням узгоджених відсотків за користування, про що домовились сторони виходячи із принципу свободи договору , закріпленого в положеннях ст. ст. 6,627 ЦК України та ст.1048 ЦК України.

А тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу з урахуванням узгоджених відсотків від суми позики.

Таким чином, за договором позики від 05.02.2020 року з урахуванням узгоджених відсотків, відповідач мав би повернути до 19.02.2020 року борг в сумі 3100 та проценти за користування (3100* 24% ) , а в сього 3844грн.

За договором позики від 04.03.2020 року з урахуванням узгоджених відсотків, відповідач мав би повернути до 04.03.2020 року борг в сумі 275 грн. та проценти за користування (275* 37,5% ) , а в сього 378,1 грн.

За договором позики від 18.08.2020 року з урахуванням узгоджених відсотків за користування кредитом відповідач мав би повернути до 19.03.2020 року борг в сумі 5790 грн. та проценти за користування (5790* 30% ) , а в сього 7527 грн.

Як вже зазначалось умовами договору позики сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань у вигляді сплати збільшених відсотків за користування позикою у разі прострочення виконання зобов`язання, а саме 50% за кожен день прострочки. Так, позивач просив суд стягнути на 11.01.2021 року за позикою від 05.02.2020 року на 511500 гривень, за позикою від 04.03.2020 року 44375 гривень , за позикою від 18.08.2020 року - 955 350 гривень , а всього 1511225 грн. при заборгованості за всіма договорами позики 9165 гривень, що в 165 разів перевищує суму позики.

Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат.

Наприклад , такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

На думку суду, стягнення з відповідача 50% суми боргу за кожен день прострочки виконання зобов`язань, що на 20.02.2020 грн. склала 1511225грн від суми боргу 9165 гривень, очевидно не відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності, тому що більше ніж в165 разів перевищує суму позики.

Таким чином, суд вважає справедливим та пропорційним і таким, що відповідає обставинам справи, обмежити розмір суми санкції за невиконання відповідачем своїх зобов`язань за всіма зазначеними вище договорами позики на 20.02.2020 року сумою 10000 гривень, що на думку суду буде достатньою компенсацією позивачу понесених майнових втрат за рахунок відповідача, який порушив зобов`язання. В іншій частині вимог слід відмовити.

Така позиція суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, у постанові від 18 березня у справі № 902/417/18, яким запроваджено механізм обмеження свободи договору з огляду на загальні засади справедливості, добросовісності, розумності.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

А саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 9165грн суми позики за зазначеними в справі договорами позики, відсотки за користування грошовими коштами в сумі 11749,1 грн., і 10000 гривень неустойку - компенсацію за несвоєчасне виконання зобов`язань. А всього 30914,10 гривні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до Закону України « Про судовий збір» судовий збір за звернення з майновим позовом становить для фізичної особи 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На момент звернення з позовом розмір судового збору становить не менше 908 грн. 00 коп. та не більше 11 350 грн.00 коп.

Судовий збір при зверненні з позовом сплачено позивачем в мінімальному розмірі 908 гривень, з посиланням на майновий стан, враховуючи,що відповідно до довідки ДПС України за 2020 рік позивач доход не отримував. Суд вважає за можливе при таких обставинах зменшити позивачу судовий збір до мінімального розміру -908 гривень, який сплачений ним при зверненні до суду.

Судом задоволено 2% заявлених позовних вимог. Тому на користь позивачу підлягає стягненню судові витрати в сумі 18 гривень.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договорами позики від 05.02.2020 року , 04.03.2020 року, 18.08.2020 року , яка утворилась станом на 20.02.2020 року в сумі 30914,10 гривні ( тридцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень, 14 копійок), яка складається із суми позики у розмірі 9165грн. , відсотків за користування грошовими коштами в сумі 11749,1 грн. та неустойки за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 10000гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 18 ( вісімнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 12 вересня 2024 року.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя С. І. Доценко