Справа № 305/85/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів:

головуючого судді Собослоя Г.Г.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду, у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання майна, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про відшкодування витрат на утримання майна.

Позовна заява мотивована тим, що між ним та відповідачкою 21 червня 2007 року був укладений договір купівля-продажу дачного будинку, за яким відповідачка купила від позивача частину дачного будинку б/н, що розташований на полонині «Драгобрат» в селищі Ясіня Рахівського району Закарпатської області. Відповідачка, як співвласниця частки дачного будинку з 2007 року і по даний час ухиляється від утримання часткової власності дачного будинку і весь тягар по утриманню будинку в належному стані, по оплаті за опалення, електроенергію, охорону та спостереження відеокамер, інтернету несе позивач. Також відповідачка не приймає жодної участі в утриманні вказаного дачного будинку, в тому числі щодо проведення поточного ремонту будинку, підтримання будинку у належному технічному стані тощо. Тобто відповідачка з 2007 року самоусунулася від своїх обов`язків щодо утримання будинку. Позивач вимушений 14 років утримувати весь будинок за власні кошти, чим відповідачка завдала йому матеріальної шкоди.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь, відшкодування понесених ним витрат на утримання майна у сумі 186787 гривень, а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування витрат на утримання майна передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Поредаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив із загальних правил підсудності, передбачених ч.1 ст.27 ЦПК України, а саме позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Оскільки, відповідачка зареєстрована у АДРЕСА_1 , справа підлягає передачі на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами існує спір з приводу утримання нерухомого майна і повинен розглядатися судом за місцем знаходження цього майна відповідно до правил виключної підсудності.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, співвласником якого вона є. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на норми статті 360 ЦК України про те, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги зокрема щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), правила альтернативної підсудності (стаття 28) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ЦПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27, 28 ЦПК України.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.02.2024 у справі № 911/2390/18 - виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (7.23).

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині першій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відтак, до спорів, предметом яких є відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, поширюються норми частини першої статті 30 ЦПК України.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про застосування загального правила про територіальну юрисдикцію (підсудність), оскільки справа підлягає розгляду Рахівським районним судом Закарпатської області.

За вказаних обставин, ухвала місцевого суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 353, 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 16 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: