Єдиний унікальний номер: 378/540/24
Провадження № 2/378/258/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , з посиланням на те, що восени 2003 року ОСОБА_4 в зв`язку із похилим віком та станом здоров`я, переїхала на постійне проживання з АДРЕСА_1 , в будинок рідної сестри ОСОБА_1 .. 19.11.2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_2 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_4 спадкоємців першої черги не мала. Спадкоємицею померлої другої черги є її рідна сестра ОСОБА_1 .. Спадкоємцями за законом п`ятої черги є: племінник ОСОБА_2 (спадкоємець за вказаним заповітом) та його син, внучатий племінник (двоюрідний внук) спадкодавці ОСОБА_3 .. Жоден із спадкоємців не подав в 6-ти місячний термін до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавці. ОСОБА_3 був зареєстрований разом зі спадкодавцею на день її смерті за однією адресою. На день відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (колишній №21) проте з осені 2003 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в будинку АДРЕСА_4 разом із сестрою ОСОБА_1 .. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця: АДРЕСА_4 . Встановлення вищевказаного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для встановлення черговості та кола спадкоємців, які вважаються такими, що спадщину прийняли в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України та мають право на спадщину за законом. Заява ОСОБА_3 (спадкоємця п`ятої черги) про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я, порушує її право на спадкування, як спадкоємиці другої черги, тобто між ними існує спір щодо факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб.

Позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав з викладених в позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав з викладених в позовній заяві підстав.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що останніх десять років до 2012 року з ОСОБА_1 по місцю проживання останньої в АДРЕСА_4 , проживала фактично разом з нею без реєстрації її старша сестра ОСОБА_4 , яка померла в 2012 році. ОСОБА_1 доглядала за своєю сестрою, лікувала, бо та останні роки свого життя хворіла на ноги, погано ходила, а останній рік свого життя не могла самостійно пересуватись. Своїх дітей ОСОБА_4 не мала. Коли остання померла, то ОСОБА_1 її поховала, допомагали в цьому також близькі родичі позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши справу, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Матеріалами спадкової справи встановлено, що 19.11.2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_2 (сину рідної сестри ОСОБА_1 ). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №3023. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_3 (колишній № НОМЕР_1 ), який належав померлій на праві власності. На день смерті ОСОБА_4 спадкоємців першої черги не мала. Спадкоємицею померлої другої черги є її рідна сестра ОСОБА_1 , п`ятої черги є: племінник ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 .. Жоден із спадкоємців не подали в 6-ти місячний термін до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавці (а.с. 35-49).

ОСОБА_3 був зареєстрований разом зі спадкодавцею на день її смерті за однією адресою, що підтверджується записом в будинковій книзі (а.с. 16-18) та довідкою виданою Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області (а.с. 42).

На день відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (колишній № НОМЕР_1 ), проте з осені 2003 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в будинку АДРЕСА_4 разом із сестрою ОСОБА_1 , що підтверджується копіями: свідоцтв про народження (а. с. 10, 11), довідкою Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №847 від 26.07.2024 (а.с. 20), актом від 18.07.2024 року (а.с. 19), показами свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадщину прийняв, оскільки постійно був зареєстрований разом зі спадкодавицею до дня її смерті - спадкоємець за законом - двоюрідний племінник спадкодавці - ОСОБА_3 , що підтверджується повідомленням Ставищенської районної державної нотаріальної контори (а.с. 23).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, або не проживав разом зі спадкодавцем до дня відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

ВС в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року підкреслив, що справи про спадкування розглядається судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Під час розгляду таких справ суди мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті й фактичне місце проживання його спадкоємців і від цього вже визначати, чи прийняли спадкоємці спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місце реєстрації в цьому разі не є визначальним. (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справа № 569/15147/17 провадження № 61-39308св18).

Як вказав Верховний Суд в постанові від 24 серпня 2022 року справа № 538/2344/20 (№ 61-39308св18), під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена правова норма відтворює загальний принцип заборони дискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання або місця перебування особи. Аналіз наведених норм права та правила частини першої статті 1221 ЦК України дає підстави стверджувати, що місцем відкриття спадщини є не місце реєстрації спадкодавця, а останнє його місце постійного проживання.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини, та, відповідно, набуття права на спадкове майно.

Аналогічні позиції сформульовані в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №464/566/19 та в постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 937/10434/19-ц .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом другої черги і має вважатися такою, що спадщину за законом прийняла, постійно проживаючи разом із спадкодавцею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, і оскільки відповідачами позовні вимоги визнаються, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 29, 1221, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народжнення, (РНОКПП НОМЕР_2 ), разом зі спадкодавцею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_5 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко