Справа № 570/3384/24
Номер провадження 2-з/570/22/2024
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів , -

в с т а н о в и в :

04 липня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшов позов від ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Разом із позовною заявою позивачкою подано заяву, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2024 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2024 року у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

04.09.2024 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом від 12.02.2024 року, до завершення Рівненським районним судом Рівненської області розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів, до набрання рішенням суду у цій справі законної сили; заборонити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вчиняти будь-які дії, спрямовані на одностороннє списання коштів з рахунків позивача по картам: зарплатна № НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 та кредитна № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 до вирішення справи.

Зазначає, що вона є клієнтом банку. 12.02.2024 р. в період часу з 15 год. 00 хв. по 16 год. 01 хв. під час того як вона здійснювала продаж власних товарів через мережу «ОЛХ», невідома особа використавши посилання ІНФОРМАЦІЯ_2, яке вона надіслала зі сторінки ІНФОРМАЦІЯ_1 в онлайн додатку Telegram, та була підписана під Ім`я « ОСОБА_4 », остання під приводом купівлі товарів, дізнавшись дані її банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснила вхід в додаток «Приват24», використавши при цьому персональні дані заявниці, здійснила зняття грошових коштів в сумі 73 794, 54 грн., які були переказані з банківських рахунків АТ КБ «ПРИВАТБАНК»НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , що видані на ім`я позивачки, на банківські рахунки НОМЕР_6 (належний ОСОБА_2 ), та НОМЕР_7 (належний ОСОБА_3 ) внаслідок вказаних діянь позивачці було завдано майнову шкоду. Позивачка зазначає, що їй відомо, що згідно ухвали слідчого судді від 11.03.2024 р. було накладено арешт на банківські рахунки, належні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та заборонено будь які дії з ними. 11.04.2024 року Рівненським міським судом Рівненської області видано ухвалу у справі №569/3270/24, згідно якої суд ухвалив зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути грошові кошти в сумі 46000 грн., що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 25000 грн., що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_6 , за зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити повернення коштів на банківські рахунки ОСОБА_7 , з яких дані кошти було викрадено.

Так, дану ухвалу було неодноразово надіслано відповідачу, однак відповідачем її не виконано. На думку позивачки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» незаконно нараховує їй відсотки по кредиту, оскільки списання коштів відбулося шахрайськими способами.

Оскільки на заяву позивачки про анулювання неіснуючої кредитної заборгованості, припинення списання щомісячних платежів по кредиту, виключення відомостей про виданий кредит з бюро кредитних історій та повернення списаних грошових коштів, АТ «ПРИВАТБАНК» відмовив та продовжив списання грошових коштів з позивачки. Тому існує реальна загроза подальшого неправомірного списання грошових коштів із зарплатної картки позивачки за кредитом, який вона не отримувала.

Ризики не вжиття забезпечення: відповідач в односторонньому порядку здійснює відрахування з картки для виплат позивача на погашення неіснуючого кредиту, відтак, подальші дії зі списання грошових коштів, у випадку невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження прав позивача, який буде вимушений ініціювати нові судові процеси для відновлення своїх прав.

Заява про забезпечення позову подається у зв`язку з тим, що дії банку з одностороннього списання грошових коштів за кредитом, який позивачка не брала, є явно спірними, і у разі якщо не зупинити таке списання, то з позивачки будуть і далі стягуватися грошові кошти. Також у подальшому, у разі задоволення позову, без його забезпечення в позивача виникнуть труднощі у повернені всього, що було стягнуто. Даний захід забезпечення позову збереже іншу частину майна до вирішення спору.

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, вважаються про доцільне забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати нарахування, нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я позивачки в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до моменту винесення рішення у цій справі.

У зв`язку з чим позивачка вважає за необхідне просити суд заборонити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом від 12.02.2024 року, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Тому позивачка вважає за доцільне звернутися повторно із заявою про забезпечення позову. Також, позивачка зазначає, що отримує мінімальну заробітну плату 8 000 грн., що за мінусом податків виходить 6 440 грн. Відповідачем порушуються її права, як споживача, оскільки наразі банком нараховуються відсотки щомісячно в розмірі 10 697,98 грн., що значно перевищує її місячний дохід. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 225 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

При розгляді цього питання суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тому просить задоволити її заяву.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За положеннями ч.3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Отже, ЦПК України передбачає можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Заслуховувати пояснення особи, яка подала заяву про забезпечення позову, є правом суду, а не обов`язком.

Розглянувши заяву позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

Позиція заявниці.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами, є правомірність дій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо нарахування відсотків, пені, комісії на заборгованість за кредитом, яка виникла за картковим рахунком позивачки після проведення операцій 12 лютого 2024 року. Покликаючись на те, що зняття кредитних коштів з її карткового рахунку відбулось внаслідок шахрайських дій третіх осіб, ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги про визнання неправомірними дій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо ненадання інформації стосовно стану виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 року справа № 569/3270/24, не проведення службового розслідування по неправомірному зняттю коштів, яке мало місце 12.02.2024 року, не зупинення нарахування відсотків за користування кредитом по банківському рахунку № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 ; та просить стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 97717, 65 грн., стягнути та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., та судові витрати (надання професійної правничої допомоги).

ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про забезпечення позову, зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач в односторонньому порядку буде здійснювати відрахування з картки для виплат позивачки на погашення неіснуючого кредиту, відтак, подальші дії зі списання грошових коштів, у випадку невжиття запропонованих позивачкою заходів забезпечення позову, можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження прав позивачки, яка буде вимушена ініціювати нові судові процеси для відновлення своїх прав.

Положення законодавства.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Разом з тим, за ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Висновки суду.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір щодо несанкціонованого, на думку позивачки, списання грошових коштів.

Однак, судом не встановлено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд ураховує, що заявниця просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони нарахування по її картковому рахунку відсотків, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 ; заборонити вчиняти будь-які дії, спрямовані на одностороннє списання коштів з рахунків позивачки, що за своєю суттю відповідає одній із заявлених позовних вимог.

А тому, в силу ч.10 ст.150 ЦПК України такий захід забезпечення позову не може бути застосований судом.

Судом враховано що, зокрема, наявність ознак безпідставного списання грошових коштів з карткового рахунку позивачки може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Слід врахувати, що задоволення позовних вимог за достатніх для цього підстав матиме наслідком встановлення відсутності обов`язку у позивачки сплачувати відсотки за користування спірними коштами, інші встановлені договором про банківське обслуговування платежі.

Окрім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а тому протиправність дій банку щодо безпідставного нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України та штрафних санкцій, мала б бути доведена позивачем належними доказами, які вказують на обставини нарахування банком штрафних санкцій.

Проте, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, банк нараховує лише відсотки за користування кредитом, і не нараховує штрафи чи пеню.

Позивачкою не доведено обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на стягнення заборгованості та нарахування, списання будь-яких процентів та будь-яких інших платежів з карткових рахунків, призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявницею не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту її прав та інтересів за заявленими нею вимогами.

Суд також зазначає, що позивачка покликається на невисокі доходи.

Але це не може бути підставою для забезпечення позову у виді заборони банку нараховувати відсотки.

У позивачки на картковому рахунку перебували кредитні кошти у розмірі, які в рази перевищують її доходи. І такий розмір кредитного ліміту позивачка не зменшувала, хоча мала змогу це зробити. Окрім того, позивачка могла убезпечити себе, уклавши з банком договір страхування за програмою «Захист від шахрайства», проте вона і цього не зробила.

Тобто позивачка не вжила заходів щоб убезпечити себе від негативних наслідків користування кредитною карткою у разі настання таких, і у той же час просить врахувати співмірність її доходів із нараховуваними відсотками, а тому просить суд заборонити банку нараховувати ці відсотки та їх списувати з її рахунків що, на думку суду, не може бути застосовано.

А тому з урахуванням наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Суддя роз`яснює заявниці, що відмова у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 259 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 10 вересня 2024 року.