Справа №339/323/24
У Х В А Л А

11.09.24 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати його батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.32).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

30 серпня 2024 року позивач подав клопотання, в якому просить призначити судову молекулярно-генетичну експертизу для визначення спірного батьківства між ним та ОСОБА_5 , 21 серпня 2011 року нароження, проведення якої доручити Івано-Франківськомунауково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Заслухавши думку представника відповідача, перевіривши подане клопотання, суд приходить наступного висновку.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ( ч.2 ст.12 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування одного із основоположних елементів правосуддя.

Відповідно до положення ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта. Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Положеннями ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування( ст. 78 ЦПК).

Відповідно до роз`яснень викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.

У відповідності до вимог п.8 ч.1 ст.197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч.3 ст. 103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати його батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки батько записаний у свідоцтві про народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Отже, між сторонами існує спір відносно встановлення батьківства щодо дитини. Молекулярно-генетична експертиза є методом встановлення батьківства стосовно дитини та позивача. Враховуючи предмет доказування, а також те, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи підлягає задоволенню, оскільки для вирішення даного питання необхідні спеціальні знання у галузі генетики. Отримання її висновку є здобуттям одного з доказів, який буде спрямований на всебічне, повне і об"єктивне вирішення справи, і буде прийматись судом до уваги поряд з іншими здобутими в судових засіданнях доказами.

Відповідно до п. 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №N 10 від 17 жовтня 2014 року витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи і настають наслідки, передбачені за ухилення від участі в експертизі.

Окрім того, згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 108 ЦПК України, встановлено, що експерт повинен забезпечити збереження об`єкта експертизи. Якщо експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей, призначений судом експерт має одержати на його проведення відповідний дозвіл суду, який оформляється ухвалою.

Пунктом 7 Розділу 1 Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 591 від 17.07.2017, встановлено, що якщо під час проведення судової експертизи або експертного дослідження об`єкт дослідження може бути пошкоджений або знищений, документ про призначення має містити дозвіл на його пошкодження або знищення, зміну стану чи властивостей.

За таких підстав, суд приходить до висновку про необхідність надання експерту дозволу на повне або часткове знищення об`єктів дослідження відібраних експертом під час проведення експертизи біологічних зразків підекспертних осіб.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі наслідки ухилення від участі в експертизі, визначені нормою статті 109 ЦПК України, відповідно якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як зазначено в п.5 ч.1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Ураховуючи предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, суд вважає, що для проведення експертизи потрібний значний проміжок часу, а тому провадження у справі на час її проведення слід зупинити, а не зупинення провадження у справі може призвести до порушення розумних строків її вирішення.

Отже, керуючись ст. 197, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача про призначення експертизи задовільнити.

Призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання :

- чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_6 .

Проведення експертизи доручити експертам Івано-Франківськогонауково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (76005, м.Івано-Франківськ, вул.Національної Гвардії,14 Івано-Франківської області).

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України.

Надати для проведення експертизи матеріали цивільної справи та дозвіл на повне або часткове знищення об"єктів дослідження відібраних експертом під час проведення експертизи біологічних зразків підекспертних осіб.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути на виклик експерта у визначений день і час до Івано-Франківськогонауково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (76005, м.Івано-Франківськ, вул.Національної Гвардії,14 Івано-Франківської області) для відбору біологічних зразків, необхідних для проведення експертизи, з попередньою сплатою позивачем ОСОБА_1 вартості послуг за проведення судової експертизи, роз`яснивши положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Сторонам необхідно мати при собі: паспорти, свідоцтво про народження дитини, реєстраційні номери облікових карток платників податків, завірену копію документа, що засвідчує оплату рахунка, або грошові кошти для оплати послуги судової молекулярно-генетичної експертизи.

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Головенко О.С.