КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/4279/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Лисенка Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Первушина Наталія Юріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Вимоги заяви мотивує тим, що ОСОБА_1 з січня 2003 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За час життя ОСОБА_2 заповіт не склав. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.

За час спільного проживання заявниця та померлий були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, опікувались один одним, як у звичайній сім`ї, проте не звернулись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу.

Вказує, що померлий та заявниця разом розпоряджалися грошовими коштами, підтримували один одного у різних життєвих ситуаціях, вели спільний бюджет.

Заявницею здійснено поховання померлого, що підтверджується довідкою на одержання праху.

22 лютого 2024 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Н.Ю. із заявою про отримання спадщини.

За результатом розгляду заяви приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Н.Ю. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на момент смерті заявниця та померлий у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Вказує, що для подальшого оформлення спадщини за померлим заявниці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю з померлим не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Мотивуючи наведеним, просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю із січня 2004 року по день смерті останнього.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Лисенком М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що із змісту заяви убачається що підставою звернення до суду є відмова приватного нотаріусу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Зазначає, що звертаючись до суду, заявниця не вирішувала питання щодо поновлення порушеного права, а звернулась задля встановлення обставин, необхідних для звернення до нотаріальної контори з метою реалізації права заявниці.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що із змісту заяви та характеру спірних правовідносин убачається спір про право є припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах справи, в яких відсутні докази того, що заінтересована особа порушує, оспорює або не визнає права заявника, у зв`язку із чим висновок суду про залишення заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною 4 статті 315 ЦПК України, є необґрунтованим та передчасним.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19 березня 2021 року №643/14985/18-ц, від 10 квітня 2019 року №320/948/18, від 16 червня 2021 року №643/6447/19, від 03 лютого 2021 року №644/9753/19, від 18 листопада 2020 року №554/3600/19, від 25 листопада 2020 року №636/4087/19, від 19 червня 2019 року №752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року №750/9847/18.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишивши без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд першої інстанції зробив висновок, що в цьому випадку існує спір з приводу здійснення ОСОБА_1 права на отримання спадщини, яке підлягає захисту в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_1 та даними свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого повторно 25 січня 2024 року (а.с. 17, 35).

Згідно даних довідки №4 від 25 січня 2024 року, виданої виконкомом Сущанської сільської ради Попільнянського району Житомирської області убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно постійно проживали та вели особисте селянське господарство в селі Сущанка Житомирського району Житомирської області за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2023 року (а.с. 18).

31 січня 2024 року до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Н.Ю. звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 69).

Згідно даних свідоцтва про народження НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 32).

Згідно даних витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , убачається, що станом на 31 січня 2024 року за вказаною адресою зареєстровано дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 79).

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Первушиної Н.Ю. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині 1 статті 293 ЦПК України зазначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За частиною 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Тобто, головною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане із наступним вирішенням спору про право цивільне.

Звернувшись до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, заявниця вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне їй для оформлення спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

У справі, що переглядається, колегією суддів установлено, що заявниця просить установити факт, що має юридичне значення з метою оформлення спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

При цьому, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявниця вказала, що інших спадкоємців, передбачених статтею 1261, 1266 ЦК України, немає.

Разом з цим, з матеріалів справи установлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Тобто встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безпосередньо пов`язано із виникненням у заявниці права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження за участю спадкоємців померлого за місцем знаходження спадкового майна. У зв`язку з наведеним вище, в цьому випадку убачається спір про право, що свою чергу виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16 червня 2021 року №643/6447/19, від 10 квітня 2019 року №320/948/18, від 03 лютого 2021 року №644/9753/19, від 18 листопада 2020 року №554/3600/19, від 25 листопада 2020 року №636/4087/19, від 19 червня 2019 року №752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року №750/9847/18 відхиляються колегією суддів, оскільки обставини цієї справи не є релевантними до обставин у справах, на які посилається скаржниця.

У справі №643/6447/19 заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту. Окрім цього, Верховний Суд за результатом перегляду справи скасував судові рішення судів попередніх інстанції та залишив заяву без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право.

У справі №320/948/18 заявник просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме порушення його права на захист під час розгляду кримінальної справи у суді касаційної інстанції.

У справі №644/9753/19 Верховний Суд вказав, що метою звернення заявника із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті особи, зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього. Звернувшись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, Харківська міська рада зазначала про наявність між Харківською міською радою та заявником спору про право, який можливо вирішити тільки у порядку позовного провадження. Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

У справі №636/4087/19 заявник просив суд встановити факт належності йому документів.

За таких обставин висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують на та їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лисенка Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова