Справа № 151/534/24
Провадження № 22-ц/801/1937/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач :Панасюк О. С.
УХВАЛА

12 вересня 2024 рокуСправа № 151/534/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чечельницького районногосуду Вінницької областіу складі судді Токарчук Л. Г. від 02 серпня 2024 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Чечельницької районної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 (четвертий відділ), про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою, за якою просив встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На обґрунтування вимог заяви покликався на те, що встановлення факту самостійного виховання неповнолітніх дітей йому необхідне для отримання відстрочки від мобілізації до Збройних сил України на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Чечельницького районногосуду Вінницької областівід 02 серпня 2024 року відмовлено у відкритті провадження на підставі частини четвертої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у зв`язку із наявністю спору про право.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просив ухвалу Чечельницького районногосуду Вінницької областівід 02 серпня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний суд, заслухавши думку учасників процесу, прийшов до висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження у справі виходячи з наступного.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України установлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Отже підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (стаття 403 ЦПК України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

В іншій справі ЄСПЛ вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2023 року справу № 201/5972/22 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У цій справі заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту самостійного виховання дитини, метою встановлення якого зазначив: отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, а також отримання відстрочки від мобілізації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувиснував, що правова проблема постає під час дії правового режиму воєнного стану у значній кількості поданих заяв, позовів на території України про встановлення факту самостійного виховання дитини (інших фактів, які пов`язані з реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) чи оскарження рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що перебували та перебувають на розгляді в судах та рішення у яких можуть бути винесені найближчим часом, та аналіз судової практики свідчить про винесення судами цивільної та адміністративної юрисдикції суперечливих судових рішень, відсутності єдності судової практики, зокрема у зв`язку з відсутністю правової позиції Верховного Суду щодо такого роду питань.

На вирішення Великої Палати Верховного Суду винесено наступні правові проблеми та формування єдиної правозастосовчої практики:

- щодо предметної юрисдикції такої категорії справ та можливості її вирішення в порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства;

- щодо наявності спору у заявлених вимогах, які можуть вплинути на права та інтереси іншого з батьків у разі задоволення порушеного заявником питання.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року справу № 201/5972/22 прийнято та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Станом на 12 вересня 2024 року судове рішення за результатами розгляду Великою Палати Верховного Суду цивільної справи № 201/5972/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє.

Правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, є тими ж, які є предметом розгляду у справі № 201/5972/22.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином оскільки правовідносини у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, є тими ж, що й у справі № 201/5972/22, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, тому апеляційний суд вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 201/5972/22.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чечельницького районногосуду Вінницької областівід 02 серпня 2024 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Чечельницької районної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 (четвертий відділ), про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 201/5972/22.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 12 вересня 2024 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук