Справа № 404/38/24
Провадження № 2/390/229/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Шульзі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 23.04.2021 по 22.02.2022 в розмірі 30 807,00 (тридцять тисяч вісімсот сім) гривень. В обґрунтування позову зазначено, що на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби у м. Кропивницький на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 404/3003/21 від 13.09.2021 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 . З квітня 2021 року по січень 2022 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 27473,92 грн. 22.02.2022 відповідач надав нотаріально завірену заяву, в якій визнав заборгованість по сплаті аліментів на суму 30 807, 00 грн, з урахуванням платежу за лютий 2022 року, яку зобов`язався повернути 01.07.2022. Станом на день подачі позову відповідач не віддав борг, чим порушив своє зобов`язання. Таким чином, у зв`язку з простроченим відповідачем терміну виконання зобов`язання, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою від 16.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з відповіддю № 433734 від 02.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, яке повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що за правилами п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки, тобто повідомленням належним чином.

Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.02.2022 № 44 вбачається, що на виконанні Фортечного відділу ДВС у місті Кропивницькому перебуває виконавчий лист № 404/3003/21 від 13.09.2021, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 23.04.2021 і до 29.05.2031. Станом 01.02.2022 у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 27473,92 грн (а.с.8).

04.06.2022 позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " (а.с.6).

Відповідно до копії заяви № 245 від 22.02.2022, яка підписана відповідачем, справжність підпису якого засвідчено нотаріусом Лебедєвою Н.Л., відповідач ОСОБА_2 підтвердив наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 23 квітня 2021 року по 22 лютого 2022 року в сумі 30 807 грн, яку зобов`язався сплатити до 01.07.2022 року (а.с.7).

Імперативними приписами ст.ст. 81, 89 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист та відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 11-рп/2012).

Згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Так, згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Матеріали справи свідчать про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с.8). Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності спору щодо розміру заборгованості, а тому заборгованість зі сплати аліментів має стягуватися державним виконавцем у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі повторного рішення суду про стягнення аліментів, які не виплачені (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 по справі №532/712/16-ц провадження №61-23963св18, постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 761/43598/21 (провадження № 61-2588св24), оскільки чинним законодавством не передбачена можливість отримання заборгованості за аліментами, яка утворилася при виконанні судового рішення, шляхом подачі позову до суду по іншої справі.

Суд не визнає долучену до матеріалів позову копію заяви із нотаріально засвідченим підписом відповідача, як боргову розписку, та оцінює правовідносини між сторонами, як відносини щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та згадані правові позиції, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи відмову в задоволенні позову та положення ст.5 ЗУ "Про судовий збір", яка не звільняє позивачів у справі про стягнення заборгованості по сплаті аліментів від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, оскільки судовий збір при подачі позовної заяви позивачем не сплачений.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 89, 141, 235, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О.О.Квітка