КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/137/18

11 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Київ справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» адвоката Сечко Сергія Володимировича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Журибеди О.М., у цивільній справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», заінтересована особа: ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документу,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року Представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернувся до суду із заявою про поновлення строку подачі виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документу, в якій просив: визнати поважними причини пропуску строку на пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих 01.08.2018 року Святошинським районним судом міста Києва у справі № 759/137/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 130,00 грн. та суми судового збору в розмірі 1600 грн. поновити строк на пред'явлення виконавчих листів; видати дублікати виконавчих листів.

Заява мотивована тим, що 01 серпня 2018 року судом було видано виконавчі листи та 21 червня 2019 року на адресу Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в м. Києві стягувачем для примусового виконання скеровані виконавчі листи у справі № 759/137/18 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 130,00 грн. та 1 600 грн. судового збору.

Оскільки з моменту поштового відправлення виконавчого листа і до травня 2023 року жодної інформації про хід примусового виконання виконавчого документа на адресу стягувача не надходило, то останній направив запит № 1679ТАС від 22 травня 2023 року та № 1679 ТАС від 23 серпня 2023 року, відповідь на який від виконавчої служби не надійшла.

Вказував, що на адресу стягувача, ані постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, ані оригіналів виконавчих листів, не надходило. Тому вважає, що строк на пред'явлення виконавчих документів до виконання було пропущено з поважних причин.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» адвокат Сечко С.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду та заяву задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що строк на пред'явлення виконавчих документів до виконання було пропущено з поважних причин, оскільки 21 червня 2019 року стягувачем направлено виконавчі листи до Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в м. Києві, однак ані постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, ані оригіналів виконавчих листів, на адресу стягувача не надходило.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., перевіривши ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 130,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплачений судовий збір у розмірі 1 600 грн.

01 серпня 2018 року судом видано два виконавчі листи.

21 червня 2019 року на адресу Святошинського районного ВДВС ГТУЮ м. Києва стягувачем були скеровані для примусового виконання виконавчі листи №759/137/18, видані 01.08.2018 року Святошинським районним судом м. Києва.

Представником ПрАТ «СГ«ТАС» направлено запити №1679 ТАС від 22.05.2023 року та № 1679 ТАС від 23.08.2023 року про хід виконавчих проваджень, відповіді на які надано не було.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником ПрАТ «СГ «ТАС» не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відповідно судом не встановлено таких обставин, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням правової визначеності, тому підстави для поновлення строку та видачі дублікату виконавчого листа відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Законодавцем визначено, що стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство. А боржник, користуючись можливістю уникнути виконання судового рішення, буде не лише заперечувати проти поновлення такого строку, але може в подальшому й оскаржувати ухвалене судове рішення.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Суди при розгляді заяв стягувачів виходять з того, що такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Крім того, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин справи, з моменту пред`явлення стягувачем виконавчих листів до виконання (21.06.2019) та до направлення до державної виконавчої служби 22.05.2023 запиту про хід виконавчого провадження, матеріали справи не містять доказів, що заявником у розумні строки вживалися активні дії для реалізації своїх прав з виконання рішення суду.

В свою чергу, частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зміст наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обізнаність особи про хід і обставини виконавчого провадження. Тобто, стягувач, як сторона виконавчого провадження мав безперешкодну можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження і вчинити передбачені законом дії за наслідками завершення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів.

Однак, заявник не проявив себе, як сумлінний стягувач і протягом майже чотирьох років після пред`явлення виконавчих листів до виконання не цікавився ходом виконавчого провадження.

З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що поважною причиною пропуску строку є те, що на його адресу не надходили ні копії постанов про завершення виконавчих проваджень, ні оригінали виконавчих документів, оскільки сам лише факт не надходження зазначених документів на адресу стягувача не може бути поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, заявник не надав доказів чим підтверджуються його доводи про не отримання ним виконавчих листів після завершення виконавчих проваджень від державної виконавчої служби.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів також вважає, що оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку, застосував положення п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України та врахував практику Верховного Суду, висловлену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11, щодо вирішення процесуального питання про видачу дублікату виконавчого листа, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви і в частині видачі дублікатів виконавчих листів.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про поважність причин пропуску строку те, що запровадження на всій території України в березні 2020 року карантину, введення з 24.02.2022 воєнного стану та з початку жовтня 2022 року відключення електроенергії, в тому числі у м. Києві, оскільки такі обставини скаржник не доводив в суді першої інстанції і відповідно ці обставини не досліджувалися судом першої інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а містить лише посилання на обставини, які зазначені в заяві, та норми закону, які регулюють дане процесуальне питання.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача в суді апеляційної інстанції було подано пояснення, до яких долучена копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Колегія суддів не приймає новий доказ, оскільки він у суд першої інстанції не подавався позивачем, вказаний доказ не був предметом дослідження суду першої інстанції та сторона позивача із клопотанням щодо долучення доказів до суду апеляційної інстанції не зверталася. Також позивач не обґрунтував та не надав доказів неможливості подання нового доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що процесуальне питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа судом першої інстанції вирішено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» адвоката Сечко Сергія Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.

Головуючий: Судді: