Номер провадження: 22-ц/813/6950/24
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

16.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді Дришлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Левіта Віктора Семеновичана рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року в цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного територіального управління юстиції в Одеській області управління державної реєстрації, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни, третя особа - управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2018 ОМР звернулись до суду з позовом про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення (т. 1, а.с. 2-14).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. А саме, суд вирішив:

скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.06.2014 № ІУ 91 «Реконструкції нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів їх фундаментів у плані, розташованого за адресою АДРЕСА_1 », зареєстровану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України;

скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) від 16.03.2016 № 28763440, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м. (реєстраційний номер: 01);

визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 15,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 07.04.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 328;

скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 10.04.2017 № 34707410, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_3 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м. (реєстраційний номер: 01);

зобов`язати ОСОБА_1 знести (демонтувати) за власний рахунок об`єкт самочинного будівництва - нежитлове приміщення загальною площею 15,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути з відповідачів на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 10 572,00 грн (т. 3, а.с. 207-210).

27.08.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Левіт В.С. через підсистему Електронний суд направив апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року. Апелянт вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що відповідачка отримала дозвіл на виконання будівельних робіт, а в подальшому була видана та зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації. Після виконання будівельних робіт відповідачка протягом чотирьох років відкрито володіла об`єктом нерухомості, до звернення позивача з позовом. В справі відсутня ідентифікація спірної земельної ділянки, її площі та кадастрового номеру. Приписи земельного законодавств щодо ідентифікуючих ознак ділянки були позивачем проігноровані та не доведені. Крім того, судом вирішено справу щодо особи, яка не залучалась до розгляду справи, зокрема, позивач визначив в якості відповідача ОСОБА_4 , в подальшому суд з власної ініціативи з незрозумілих підстав вирішив справу щодо ОСОБА_1 . Також, суд постановив рішення стосовно ОСОБА_3 , яку взагалі не було залучено до розгляду справи. Апелянт вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним, при цьому апелянт посилається на положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також Конституції України та цивільного законодавства. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису, скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача (постанова ВП ВС від 20.05.2019 в справі № 367/2020/15). Окрім зазначеного, апелянт зауважує, що суд не вчинив жодних дій щодо з`ясування місця мешкання та/або реєстрації відповідача, щодо належного сповіщення відповідача про розгляд справи за її участю. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга була подана через Електронний суд безпосередньо до Одеського апеляційного суду. Матеріали цивільної справи були витребувані в суду першої інстанції та надійшли до апеляційного суду 10.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення проголошене 28.06.2023. Повний текст оскаржуваного рішення складений 07.07.2023. Апеляційна скарга подана через підсистему Електронний суд 27.08.2024, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Апелянт просить поновити процесуальний строк, оскільки справу розглянуто за відсутності відповідача-апелянта, копія оскаржуваного рішення на адресу відповідача-апелянта не надсилалась.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт не був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного рішення, відомості щодо направлення/отримання копії оскаржуваного рішення відповідачем-апелянтом відсутні. 05.08.2024 через Електронний суд представник апелянта адвокат Левіт В.С. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та заяву про вступ у справу як представник. 13.08.2024 представник ознайомився з матеріалами справи та отримав фотокопії матеріалів справи (т. 3, а.с.228). Апеляційна скарга подана 27.08.2024. Отже, наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у відповідності до ч. 2 ст. 358 ЦПК України (незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення) не встановлені.

Крім іншого, апелянт просить звільнити її від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір». При цьому, апелянт зазначає, що згідно податкової декларації скаржника за 2023 рік апелянт отримала дохід в загальному розмірі 68 400 грн, 5% з яких становлять 3420 грн, що є підставою для застосування положень ст. 8 ЗУ «Про судовий збір». Однак, надана апелянтом інформація не характеризує загальний майновий стан скаржниці.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану. Вказане кореспондується з позицією КЦС ВС в ухвалі від 26.08.2024 в справі № 185/9811/21.

За обставинами даної справи, зазначені у клопотанні про звільнення від сплати судового збору обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для звільнення апелянта від сплати судового збору. Апелянт зазначає про відсутність у неї будь-якого доходу в Україні за 2023 рік і підтверджує це відомостями з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, однак така інформація не характеризує загальний майновий стан апелянта. Тому дане клопотання не підлягає задоволенню.

Апелянт має право просити відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати, надавши суду не тільки інформацію про доходи за один рік, але й інші документи, які можуть характеризувати майновий стан, зокрема витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно (можна замовити на вебпорталі «Дія» за посиланням https://diia.gov.ua/services/informaciya-z-derzhavnogo-reyestru-rechovih-prav-na-neruhome-majno), витяг з Єдиного державного реєстру власників транспортних засобів (для отримання інформації про транспортні засоби фізичних осіб можна замовити на вебпорталі https://e-driver.mvs.gov.ua/blog) тощо.

Отже, апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, оскільки апелянтом не сплачено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 3 цієї статті при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, апелянт за подання до суду апеляційної скарги має сплатити: (1762 *5)*150% = 13 215 грн. Оскільки апеляційна скарга подана в електронній формі, до вказаної суми застосовується коефіцієнт 0,8, тобто, сума судового збору складає 10 572 грн.

Судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року сплачується через банківські установи, чи поштовим відділенням зв`язку за рахунок платника. У призначенні платежу платник повинен вказати слова «судовий збір», код ЄДРПОУ суду, до якого він звертається, пункт з таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору.

Отримувач коштів - ГУК в Од.обл./Малиновськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) -37607526

Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - UA0015757

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Відповідно до ст. ст. 185, 357 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє апелянта та надає йому строк для усунення недоліків, а саме подання квитанції про сплату судового збору або обґрунтованого клопотання про зменшення/відстрочення/розстрочення/звільнення від сплати судового збору з наданням відповідних доказів.

На підставі викладеного та керуючись 175, 177, 185, ч. 4 ст. 356, 357 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Левіта Віктора Семеновичана рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року в цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного територіального управління юстиції в Одеській області управління державної реєстрації, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни, третя особа - управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити апелянтові, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 357 ЦПК України.

Учасники можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет за вебадресою - https://reyestr.court.gov.ua/

В процесі розгляду справ Одеським апеляційним судом застосовуються Правила організації ефективного цивільного судочинства, затверджені Радою суддів України № 14 від 28.02.2020, з текстом яких можна ознайомитися за посиланням: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк