Провадження № 2-о/161/447/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:головуючого судді - Пушкарчук В.П.

при секретарі - Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Луцька міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона та ОСОБА_2 у період з 23.02.1985 року по 29.03.1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 . Незважаючи на розірвання шлюбу, вони разом із ОСОБА_2 продовжували проживати однією сім`єю до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до дня смерті останнього. Реалізуючи своє право на спадщину після смерті чоловіка вона звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона не входить до кола спадкоємців. Відтак, у неї виникла необхідність встановити юридичний факт, який би надавав їй право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємця четвертої черги спадкування за законом. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт її спільного проживання із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю в період з 29.03.1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

До початку судового засідання заявницею було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги вони підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 77).

Представником заінтересованої особи до початку судового засідання було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, при вирішенні заявлених вимог покладається на думку суду (а.с. 65-66).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із 1/2 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6275979 від 20.01.2005 року (а.с. 15-16).

10.06.2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Луцького РНО Волинської обл. Красневича О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 152/02-31 від 12.06.2024 року приватний нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у неї відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки з ОСОБА_2 , а також роз`яснено її право на звернення до суду для визнання спадкоємцем четвертої черги згідно ст. 1264 ЦК України (а.с. 10-11).

Відповідно ч. 1 до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 СК України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за ст. 8 СКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 23.02.1985 року по 29.03.1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 17.06.2015 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 12-14).

За час перебування в зареєстрованому шлюбі у подружжя народилася спільна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув. Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 17, 18).

Заявниця ОСОБА_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та їх спільний син ОСОБА_5 проживали разом та були зареєстрованими за однією адресою: АДРЕСА_2 . Про дану обставину свідчить будинкова книга серії А № 42465 (а.с. 19-23).

Факт спільного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із заявницею однією сім`єю в період з 29.03.1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю знайшов своє підтвердження поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких було допитано в ході розгляду справи.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, пояснення останніх об`єктивно узгоджуються між собою, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази (а.с. 70-72).

Юридичний факт, про встановлення якого просить заявниця, також підтверджується її спільними із ОСОБА_2 фотосвітлинами (а.с. 34-39), а також випискою по батьківському рахунку ОСОБА_1 , якою підтверджуються спільні витрати сім`ї (а.с. 28-33).

Похованням ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , займалася заявниця та саме вона оплачувала пов`язані з ним витрати (а.с. 54-55).

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю в період з 29.03.1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Луцька міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Луцька міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю в період часу з 29 березня 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Луцька міська рада, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19, .

Повний текст рішення складений 11 вересня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук