ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 638/4756/24

провадження № 22-ц/818/2401/2

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кружиліної О.А., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2024 року у складі судді Штих Т.В., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною тіткою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою оформлення спадкових прав після смерті батька ОСОБА_3 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Ухвала мотивована неможливістю розгляду даної заяви в окремому провадженні, оскільки відсутнє беззаперечне визнання наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків заявника, тобто існує спір про право.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не встановив який конкретно спір про право виникає, оскільки із поданих до заяви документів не вбачається , що є інші спадкоємці, які прийняли спадщину та які заперечують її право як заявника на спадкування після смерті батька.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи у березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною тіткою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою оформлення спадкових прав після смерті батька ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначала, що встановлення факту родинних відносин між тіткою та батьком необхідно для оформлення спадщини, яку вона прийняла, проте не має можливості оформити.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної державним нотаріусом Калібердою Т.М. підставою відмови є відсутність доказів родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та спадкоємцем ОСОБА_3 .

Разом з тим, постанова містить посилання на те, що окрім ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини або відмовою від її прийняття, за видачою свідоцтва про право на спадщину ніхто інший не звертався.

Після смерті ОСОБА_3 із заявами до П`ятої державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_1 донька померлого, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 від спадщини відмовились.

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської державної нотаріальної контори О. Кретовою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки матеріали справи не містять документів, які б підтвердили факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , оскільки спадкове майно після ОСОБА_3 спадкодавець ОСОБА_3 не встиг оформити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суд до уваги не взяв, що постанови нотаріусів про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину містять відомості про відсутність інших спадкоємців окрім ОСОБА_1 .

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку у разі, якщо цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Судом першої інстанції не враховано, що встановлення юридичного факту родинних відносин між померлими тіткою та батьком заявниці, не має юридичного наслідку щодо

вирішення чиїх то прав та обов`язків, оскільки таке встановлення буде лише

підтвердженням того, що вони є рідними братом та сестрою.

Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження є передчасним.

З огляду на викладене відповідно до ст. 379 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, є помилковим, а отже, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа передачі для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-369, 371, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.А. Кружиліна

Ю.М. Мальований