Справа №339/157/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Ганчар Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Болехівської міської ради провизнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с.Міжріччя розміром 1.17 в умовно кадастрових гектарах без визначенням меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 290866 від 24 лютого 2001 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що її тітка ОСОБА_3 , як колишній працівник колгоспу, під час розпаювання колгоспних земель отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с.Міжріччя, Калуського району, Івано-Франківської області, розміром 1,17 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (тітка) померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на вище вищезазначену земельну частку (пай). Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 стала позивач, оскільки відповідно до заповіту від 07 грудня 2001 року спадкодавець все своє майно заповіла їй. Спадщину вона прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом із нею та була зареєстрована за тією ж адресою, тому відповідно до ст. 538 ЦК України (в редакції 1963 року), вона стала власником майна, що належало ОСОБА_3 .

Звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 , вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не встановлено факт родинних зв`язків між нею та спадкодавцем, а також відсутній заповіт від 07 грудня 2001 року.

Відмову нотаріуса вважає безпідставною, оскільки заповіт нею особисто був наданий, а підтверджувати родинні відносини між нею і тіткою немає необхідності, оскільки на неї складено заповіт і спадщину фактично нею прийнято.

Також просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме встановити, що ОСОБА_3 належав Сертифікат на право на земельну ділянку, в якому вказано її ім`я ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 .

Тому для оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду.

Ухвалою суду від 27 червня 2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позову та просила його задоволити.

Представник Болехівської міської ради у судове засідання не з`явився. Надав клопотання, в якому зазначив, що Болехівська міська рада не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Розгляд справи просить проводити за відсутності відповідача (а.с.30-31).

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, пояснення свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що предметом розгляду справи є спадкування земельної ділянки (паю), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с.Міжріччя без визначенням меж цієї ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

З матеріалів справи встановлено, що 29 лютого 1996 року ОСОБА_6 отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с. Міжріччя, Калуського району, Івано-Франківської області, розміром 1,17 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку пай серії PH № 290866, виданим Міжрічанською сільською радою Болехівської міської ради (а.с.22).

З журналу реєстрації і видачі сертифікатів, вбачається, що згідно порядкового номеру № 359 за ОСОБА_6 зареєстровано сертифікат PH № 290866, площа паю 1,17 в умовно кадастрових гектарах, дата 04 березня 1997 року (а.с.81).

За життя 07 грудня 2001 року ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в користь позивача, який зареєстрований у спадковому реєстрі (а.с.10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с.6).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що 27 березня 2024 року зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не встановлено факт родинних зв`язків між нею та спадкодавцем, а також відсутній заповіт від 07 грудня 2001 року.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину на спадкове майно, оскільки на день смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом із нею, тому фактично вступила у володіння майном і відповідно до ст. 538 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину (а.с.8).

Оскільки цивільні відносини, пов`язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 02 вересня 1993р. «Про нотаріат»).

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 (тітки) прийняла спадщину, оскільки після її смерті, одразу вчинили дії, які свідчать про це: зокрема, займалася її похованням, продовжували проживати у будинку, користуватися її особистими речами та майном. Бажаючи прийняти спадщину після смерті тітки, звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, оскільки не встановлено факт родинних зв`язків між нею та спадкодавцем.

Разом з тим встановлено, що у поданому сертифікаті на право на земельну частку пай серії РН № 290866, виданого Міжрічанською сільською радою Болехівської міської ради Івано-Франківської області на ім`я ОСОБА_6 , є розбіжності в імені на яке видано сертифікат. (а.с.7;9).

У сертифікаті зазначено ім`я ОСОБА_4 , що є помилковим, оскільки у свідоцтві про її смерть та заповіті вона зазначена ОСОБА_7 .

Однак, свідоцтва про народження тітки позивача в матеріалах справи немає, оскільки з довідки вбачається, що актовий запис про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області в архіві відділу відсутній у зв`язку із повним знищенням архівного фонду пожежою, що сталася 07 грудня 2013 року (а.с.80).

Також факт того, що ОСОБА_3 за життя належав сертифікат серії НОМЕР_1 , виданий Міжрічанською сільською радою Болехівської міської ради Івано-Франківської області на ім`я ОСОБА_6 підтвердили свідки, які були допитані в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її сестрою, а ОСОБА_3 її тітка. Згідно паспорту та свідоцтва про смерть тітка записана як ОСОБА_3 , а в Сертифікаті на право на землю - ОСОБА_6 . За життя тітку називали всі Розалія, вона працювала в колгоспі. Після розпаду колгоспу відбулося розпаювання земель і тітка отримала право на земельну ділянку в розмірі 1,17 га. В колгоспі списки та журнал реєстрації видачі сертифікатів складали зі слів, тому така помилка сталася і при видачі сертифікату. Сертифікат було видано саме тітці, а не іншій особі.

Свідок ОСОБА_9 , яка є діловодом Міжрічанського старостинського округу Болехівської міської ради, пояснила, що сертифікат на право на земельну ділянку було видано ОСОБА_3 . В ньому міститься помилка в написанні імені, а саме вказано Розалія. Раніше вважали, що Розалія і ОСОБА_5 це одне й те саме ім`я. Помилка була в списках, які складали в колгоспі і виправити її на даний час немає можливості.

Відтак, з матеріалів справи встановлено, що в написанні ім`я спадкодавця у Сертифікаті допущено помилку, що стало підставою відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Факт розбіжностей у документах суд пов`язує з неуважністю осіб, які видавали документи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Внести виправлення в сертифікати на право на на земельну ділянку, власником яких була тітка позивача, на даний час неможливо, в зв"язку з тим, що чинним законодавством не передбачено внесення будь-яких змін та виправлень до документів після смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд приходить до висновку, що надані позивачем докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 290866 від 24 лютого 2001 року.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, беручи до уваги, що позивач фактично прийняла спадщину, вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними.

За вказаних обставин суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 392 ЦК України, ст.ст. 524, 538, 529, 549 ЦК (в ред. 1963 р.), ст.ст. 16, 82, 247, 259, 263-265, 315ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Болехівської міської ради провизнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 290866 від 24 лютого 2001 року.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с. Міжріччя Калуського району Івано-Франківської області, розміром 1,17 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 290866 від 24 лютого 2001 року, виданого Міжрічанською сільською радою Болехівської міської ради, та яке належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Болехівським МВ УМВС в Івано-Франківській області, 26 червня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Болехівська міська рада - місце знаходження м. Болехів, площа Івана Франка, 12 Івано-Франківської області, .

Суддя Скригун В. В.