СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кицюк В.С., за участю секретаря Лопатюк А.В.,

представника позивача адвоката Павліка О.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Науменко С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в підготовчому засіданні в залі суду в місті Києві в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив:

1) усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні сина шляхом зобов?язання ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином та передавати згідно визначеного графіку, у встановлені дні та години сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_2 ;

???2) визначити способи участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення графіку зустрічей батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- на час воєнного стану онлайн спілкування по відеозв?язку 4 рази в тиждень по одній годині ввечері (в період з 18:00 до 22:00 до сну дитини) будь-якими можливими засобами онлайн спілкування - Viber, Telegram, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами;

- на час воєнного стану під час військових відпусток батька особисте спілкування батька з дитиною по чотири години три рази на тиждень без порушення графіку дня дитини в рекреаційних зонах, парках, розважальних і торгових центрах, без присутності матері та інших третіх осіб;

- після завершення воєнного стану особисте спілкування батька з дитиною по чотири години три рази на тиждень без порушення графіку дня дитини в рекреаційних зонах, парках, розважальних і торгових центрах, без присутності матері та інших третіх осіб з боку матері;

- після завершення воєнного стану особисте спілкування батька з дитиною кожні перші та треті вихідні місяця з 20:00 години п?ятниці по 20:00 годину неділі за місцем проживання батька з ночівлею без присутності матері (батько забирає дитину за місцем проживання дитини в п?ятницю о 20:00 та повертає в неділю о 20:00);

- після завершення воєнного стану в період весняних, зимових, осінніх шкільних канікул дитина проводить з батьком половину канікулярного періоду без присутності матері;

- після завершення воєнного стану в літній період, з метою оздоровлення та відпочинку, три тижні підряд в період з липня по серпень, дитина проводить з батьком без присутності матері.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року залучено до участі у справі третю особу - орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві держаної адміністрації.

06.09.2024 через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, у якій просив:

1) встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи кожного місяця з 12:00 год до 19:00 год з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території міста Києва;

2) у разі неможливості прибути до місця проживання дитини з матір?ю у призначений день, встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи та неділі кожного місяця з 12:00 год до 13:00 по відео зв?язку будь-якими можливими засобами онлайн спілкування - Viber, Telegram, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами;

3) зобов?язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди зустрічам та спілкуванню ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити його передання батьку та спілкування через відеозв?язок.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що позивач з березня 2024 року через позицію відповідача позбавлений можливості спілкуватись та бачитись із сином. Відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та повідомила позивачу, що у дитини тепер інший батько. Не дивлячись на неадекватні дії матері, батько продовжує матеріально утримувати сина.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача просив заяву про забезпечення позову задовольнити з підстав, викладених у ній. В обґрунтування зазначив, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, крім того, у дитини з`явився новий батько, який може повністю витіснити позивача з життя дитини. Також представник позивача подав письмові доповнення до заяви про забезпечення позову, у яких зазначив, що намагався почати переговори із відповідачем, однак відповідач не надала жодної конкретної відповіді.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову. Зазначила, що заява дублює позовні вимоги, відтак задоволення заяви про забезпечення позову призведе до вирішення спору по суті до ухвалення судового рішення. Крім того, акцентувала увагу суду на тому, що відповідач жодним чином не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, а представник позивача будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції не надає.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні підтримала свого представника та просила відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Додатково пояснила, що вона одружилась та наразі вагітна, у сина ОСОБА_5 з`явився вітчим, якого він за власною ініціативою називає батьком, оскільки у них тісний емоційний зв`язок та довірливі відносини. Проте, позивача син також називає батьком. Зауважила, що він маленький і потрібен час. Наголосила, що жодного разу не чинила перешкод у спілкуванні, просто позивач таким чином намагається наблизитися до відповідача і нічого спільного в даному випадку із спілкуванням з дитиною немає. Зазначила, що вони із сином переїхали, нові умови не тількки проживання, але і склад родини, потрібно враховувати вік дитини і проводити процес адаптації до нових умов поступово, щоб не травмувати сина. Крім того, відповідач зазначила, що взагалі не чинить перешкод позивачу у спілкуванні із сином, до подання позовної заяви до суду у позивача навіть не виникали будь-які заперечення з приводу того, що йому не дають спілкуватись із сином. Також звернула увагу суду на тому, що син ходить до дитячого садка, на спортивні секції та розвиваючі гуртки, а позивач жодного разу не поцікавився захопленнями сина та навіть не запитав, у який дитячий садок ходить дитина. Тобто під час відвідування дитячого садочка також можна бачити сина, але позивач жодног разу це не робив. Крім того, відповідача обурює заяви позивача з приводу того, що на його аліменти вона купує собі нові сукні, оскільки вона із чоловіком забезпечує сина всім необхідним, а розмір аліментів, який перераховує позивач, сягає від 3000,00 грн до 7000,00 грн на місць.

Інші учасники у підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, зазначає наступне.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову, обґрунтувати заяву та підтвердити її доказами, а також довести наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі вразі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявоюпро забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, у матеріалах заяви відсутні докази того, що відповідач чинить будь-які перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Наданий представником позивача акт опитування особи від 04 вересня 2024 року не є належним та допустимим доказом у розумінні положень ЦПК України. Крім того, у наданому акті опитування особи не наведено будь-яких фактичних даних, які би мали значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Щодо наданої представником позивача роздруківки смс-повідомлень, то з неї неможливо встановити коло осіб, між якими відбулось спілкування. Крім того, зміст таких повідомлень не підтверджує позицію представника позивача про чинення відповідачем перешкод, також у вказаних повідомленнях відсутні питання, які безпосередньо би стосувались дитини - можливості участі батька у вихованні сина.

Щодо наданих роздруківок ймовірно банківських платежів, які перераховуються позивачем відповідачу як аліменти на утримання дитини, то суд звертає увагу, що розглядається питання про забезпечення позову у справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і не вирішується питання її матеріального утримання. Тобто, надана роздруківка не містить будь-яких фактичних даних, які би мали значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Також необхідно зазначити, що суд враховує передусім якнайкращі інтереси дитини, і саме інтереси дитини є предметом основного піклування держави. Із пояснень сторін стало зрозуміло, що наразі у дитини змінився ритм життя та коло спілкування, відтак суд враховує також стан дитини.

Відтак, на теперішній час відсутні достатні підстави для забезпечення позову у цій справі, адже заявник не надав суду належного обґрунтування необхідності вжиття заявленого ним заходу забезпечення позову. Крім того, наразі звернення до суду із заявою про забезпечення позову є передчасним.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем дій, які призведуть до непоправних наслідків, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. У той час, як обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову, наведені у заяві, є тільки припущеннями і не підкріплені жодними належними доказами.

Крім того, згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд наголошує на тому, що згідно з матеріалами справи, зміст заяви про забезпечення позову у частині зобов?язання відповідача не чинити перешкоди зустрічам та спілкуванню позивача із сином та забезпечення передання сина батьку та спілкування через відеозв?язок - фактично дублює одну з позовних вимог.

На підставі викладеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії повного тексту зазначеної ухвали.

Суддя Вікторія КИЦЮК

Повний текст виготовлено 10.09.2024