У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Державного торговельно-економічного університету про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (зареєстрована в канцелярії суду 11.09.2024 р.) просить суд:

- заборонити Державному торговельно-економічному університету, його посадовим та службовим особам, в тому числі ректору, голові та членам приймальної комісії, вчиняти дії, зокрема, приймати рішення, видавати наказ (накази), укладати договір, підписувати інші документи, виконувати процедури вступної кампанії, що стосуютьсч прийому до аспірантури до Державного торговельно-економічного університету, зарахування на навчання в аспірантурі Державного торговельно-економічного університету за денною очною формою здобуття освіти для здобуття ступеня доктора філософії, спеціальність 081 Право, за освітньо-науковою програмою 081 Право, за рахунок коштів державного бюджету, щодо однієї особи (одного місця) із загального обсягу державного замовлення підготовки науково-педагогічних кадрів через аспірантуру за рахунок бюджетного фінансування у 2024 році в Державному торговельно-економічному університеті.

- зупинити дію рішень, наказу (наказів), договорів, інших документів, які прийняті, ухвалені, підписані, починаючи з 05.09.2024, та стосуються процедур вступної кампанії, прийому до аспірантури до Державного торговельно-економічного університету, зарахування на навчання в аспірантурі Державного торговельно-економічного університету за денною очною формою зхдобуття освіти для здобуття ступеня доктора філософії спеціальність 081 Право, за освітньо-науковою програмою 081 Право, за рахунок коштів державного бюджету, щодо однієї особи (одного місця) із загального обсягу державного замовлення підготовки науково-педагогічних кадрів через аспірантуру за рахунок бюджетного фінансування у 2024 році в Державному торговельно-економічному університету.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що при зверненні 09.09.2024 до відділу організації та контролю діловодства відповідача з метою подання, реєстрації та отримання відмітки про реєстрацію заяви про зарахування поза конкурсом до Державного торговельно-економічного університету на навчання в аспірантурі позивачу було відмовлено в цьому. Натомість було запропоновано залишити заяву біля охорони в скриньці. Вказана заява 09.09.2024 була направлена також електронною поштою із накладенням квадіфікованого електронного підпису (КЕП). Жодної відповіді на адресу електронної пошти про прийняття заяви не надійшло, хоча в листі було таке прохання. В телефонному режимі лише 10.09.2024 було отримано інформацію про отримання заяви за вхідним номером 1460 від 10.09.2024. Наразі на офіційному вебсайті відповідача не оприлюднено жодної інформації про перелік допущених до вступних випробовувань осіб, результати вступних випробувань. При зверненні до відділу аспірантури, інформація не надається. Рекомендовано чекати. Такі дії та бездіяльність відповідача може свідчити про наявність ознак порушення законодавства, всілякого уникнення в наданні інформації, наданні переваг одним вступникам перед іншими. Згідно п.7 розділу 3 Правил прийому до аспірантури ДТЕУ в 2024 році вступні випробування для вступників на місця державного замовлення проводяться з 26 серпня 2024 року по 10 вересня 2024 р. Згідно п.3 розділу 5 Правил прийому до аспірантури ДТЕУ в 2024 році Наказ про зарахування до аспірантури на місця державного замовлення видається ректором університету на підставі рішення приймальної комісії до 15 вересня 2024 р. Таким чином, вказаний наказ може з`явитися в будь-який момент. Після видання наказу про зарахування до аспірантури на місця державного замовлення розпочнеться освітній процес, обсяг державного замовлення буде використаний. Невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Тому відповідач і уникає надання, оприлюднення інформації, щоб ускладнити (унеможливити) оскарження його дій та бездіяльності, для надання переваг одним особам перед іншими, з метою уникнення дотримання норм законодавства щодо пільгового вступу. Тому саме на даному етапі надважливим є вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема крім іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку із вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також чи не перешкоджає такий вид забезпечення здійсненню господарської діяльності юридичної особи чи фізичної особи-підприємця.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач як на підставу необхідності вжиття заходів забезпечення посилається на імовірність того, що незабезпечення позову може сприяти утрудненню чи неможливості виконання у майбутньому судового рішення.

Разом із тим, заявником не надано достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності даного виду забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вказана відмова не шкодить суті права позивача як особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки можливо повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду за наявності для цього підстав.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що заявником не наведено підстав для забезпечення позову, обґрунтування необхідності його застосування, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви до Державного торговельно-економічного університету про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, - не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Державного торговельно-економічного університету про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Панченко