Справа № 646/5643/18
№ провадження 2/646/1579/2024
У Х В А Л А

іменем України

21.08.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про накладення стягнення на майно, яке передано спадкоємиці у натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила та просила у зв`язку з відмовою спадкоємиці ОСОБА_3 від одноразового платежу вимоги кредитора ОСОБА_1 на суму 43364 грн. 35 коп., яка входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , накласти стягнення на майно частину квартири АДРЕСА_1 , яке передане спадкоємиці ОСОБА_3 у натурі на користь кредитора спадкодавця ОСОБА_1 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.08.2018 року (головуючий суддя Єжов В.А.) відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

17.11.2021 року на підставі розпорядження № 02?13/137 «Щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні судді Єжова В. А.» справа надійшла в провадження судді Власової Ю.Ю. 22.11.2021 року.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила, та була повернута Ленінським районним судом м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023 року, матеріали цивільної справи передані для розгляду судді Глобі М.М.

Ухвалою суду від 15.02.2023 року цивільну справу прийнято до провадження. Справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 15.02.2024 року у справі закрито підготовче судове засідання. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Справа неодноразово призначалась до судового розгляду, про що позивач повідомлялась завчасно та належним чином, однак в судові засідання не з`явилась, про поважність причин неявок суд не повідомила.

Так, позивач в судове засідання 02.05.2024 року не з`явилась, була повідомлена про час та місце його проведення завчасно та належним чином, що підтверджується повернутим до суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи в суді (т. 2 а.с. 14). Про поважність причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності матеріали справи не містять. Розгляд справи було відкладено на 21.08.2024 року.

21.08.2024 року позивач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена про час та місце його проведення завчасно та належним чином, що підтверджується повернутим до суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи в суді (т. 2 а.с. 23). Про поважність причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності матеріали справи не містять.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно приписів ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України зазначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в тому числі і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як зазначено вище, позивач в призначені судові засідання не з`явилась, тобто, на думку суду остання фактично самоусунулась від виконання процесуальних обов`язків. Будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин неявки в судове засідання позивача, матеріали справи не містять.

Також, матеріали вказаної цивільної справи не містять заяв ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Принципи цивільного процесу, змагальність та диспозитивність надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Дії суду залежать від дій позивача.

Неявка позивача в призначені судові засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні.

Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Як зазначено вище, за ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах, зокрема, змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 13, 44 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно.

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд її справи.

Отже, позивач повинна була цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, однак в судові засідання повторно не з`явилась та поважних причин неявки не повідомила.

У зазначеній справі достовірно встановлено, що позивач своєчасно та належним чином була повідомлена про призначені у справі на 27.03.2023 року, 13.11.2023 року, 15.02.2024 року, 02.05.2024 року та 21.08.2024 року судові засідання (т. 1 а.с. 219, т. 2 а.с. 4, т. 2 а.с. 9, т. 2 а.с. 14, т. 2 а.с. 23), про те, незважаючи про свою обізнаність щодо розгляду даної справи, позивач жодного разу не прибула в судові засідання та не надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що систематичне відкладення справи є недоцільним та порушує принцип розумності строків.

Враховуючи вищевикладене та розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, оскільки позивач, незважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді в суді в призначені судові засідання не з`являється, доказів поважності причин неявки до суду не надає, в зв`язку з чим, суд вважає за доцільне залишити позовну заяву без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, що в свою чергу свідчить про відсутність перешкод у позивача у доступі до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про накладення стягнення на майно, яке передано спадкоємиці у натурі - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя