Справа № 504/3331/24
Номер провадження 2-о/504/257/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Вінська Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою якою просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім.

Вказує, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно заявнику з метою встановлення опіки над спадковим майном, в якому зареєстрований останній.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху за таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що заява не відповідає вимогам викладеним у ст.ст. 175, 177 і 306 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із нормами ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинні бути зазначені, зокрема, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; вживання заявником заходів до розшуку особи, наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Натомість доказів, які підтверджували безвісну відсутність фізичної особи протягом одного року в місці її постійного проживання заявник не зазначає та таких доказів не додає, навпаки заявник зазначає про те, що йому не відоме місце постійного мешкання ОСОБА_2 .

При цьому заявник не зазначає чи звертався з відповідною заявою до органів поліції про розшук ОСОБА_2 та які інші розшукові заходи вживались заявником для встановлення місця його проживання (перебування).

Водночас в заяві заявник вказує, що ОСОБА_3 з народження не проживає за зареєстрованим місцем проживання, однак доказів, які свідчили про це не додає, зважаючи при цьому на те, що заявник і ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою та зареєстровані за місцем проживання померлої матері.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, заявник у порушення норм ст.ст. 175, 177,3 06 ЦПК України не зазначає та додає доказів, які свідчили б про наявність таких юридичних фактів, які у своїй сукупності дають підстави для вирішення питання визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Серед іншого суд зазначає, що заявник не зазначає у своїй заяві жодної заінтересованої особи.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників, проте інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб.

Слід зазначити, що законодавець визначив відповідні правові наслідки, які настають у разі визнання фізичною особою безвісно відсутньою, зокрема, серед яких є встановлення опіки над майном такої особи та призначення опікуна такого майна, право іншого з подружжя на розірвання шлюбу, припинення зобов`язання, нерозривно пов`язані з особою безвісно відсутнього (наприклад, представництво за довіреністю, договір доручення, трудові контракти, договори надання зниклим послуг).

Таким чином, з урахуванням наведеного, заявнику необхідно привести у відповідність подану нею заяву як до загальних вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України так і до вимог ст. 306 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261,293,294, 318, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Надати заявнику строк в 7 (сім) днів з дня отримання нею цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити зявнику, що у випадку не усунення недоліків заяви, заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://km.od.court.gov.ua/sud1515/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінська Н. В.