УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

«11» вересня 2024 року м. Київ

Суддя Солом?янського районного суду міста Києва Тесленко І. О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім?ї Святошинської районної державної адміністрації в місті Києві про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із батьком,

встановила:

22 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ільїчова С.Д., звернувся до Солом?янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім?ї Святошинської районної державної адміністрації в місті Києві про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із батьком.

22 липня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О.

16 серпня 2024 року на адресу суду надійшла інформація про задеклароване / зареєстроване місце проживання особи відповідача.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, суддя зважає на наступне.

Дослідивши матеріали справи суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини разом із батьком.

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві об`єднані дві позовні вимоги, які не підлягають розгляду в одному позовному провадженні (розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей), оскільки відсутня спільність предмету позову, позовні вимоги не однорідні. У справах про розірвання шлюбу передбачена можливість надання сторонам строку для примирення, та зупинення в зв`язку з цим, провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справи про визначення місця проживання дитини, оскільки це може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Так, ст. 159 СК України встановлює право батьків на визначення місця проживання дитини.

При цьому, у відповідності до ст. 161 СК України, у разі наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, останній вирішується в судовому порядку, як окрема позовна вимога.

Так, з урахуванням вищезазначених положень СК України, вбачається, що в межах позовної заяви про розірвання шлюбу, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини, у разі наявності спору між батьками.

Таким чином, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Крім того, як вже зазначено вище, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і про визначення місця проживання дитини є різними.

При цьому, щодо вимоги про визначення місця проживання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно - територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу для усунення недоліків позовної заяви необхідно:

- викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей;

- додати до матеріалів позовної заяви висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України;

- надати довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дитини.

Відповідно до положення ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, позивачем не здійснено заходів обов`язкового досудового урегулювання спору шляхом звернення до служби у справах дітей за місцем проживання дитини для отримання Висновку, який складається Службою за місцем проживання дитини на підставі зібраних матеріалів згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дітей від 24 вересня 2008 року № 866, - що є обов`язковою умовою/процедурою також і відповідно до частини 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України.

Таким чином позивач звернувся з позовом до суду про визначення місця проживання дитини, без вжиття заходів досудового урегулювання спору, які є обов`язковими.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року№ 3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року№ 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року№ 3674-VI, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У відповідності до п. 2. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року№ 3674-VI за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру (розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини), при цьому сплачено лише 968,96 грн. (за одну вимогу).

Відтак, у разі наявності заявленої вимоги щодо визначення місця проживання дитини, та у зв`язку із відсутністю квитанції про сплату судового збору як і в матеріалах позову, так і про його наявність не зазначено в додатках до позову, позивачу необхідно сплатити та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору за ще одну немайнову вимогу, в розмірі 968,96 грн., чи надати документи, які підтверджують наявність підстав для звільнення від такої сплати.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене позивачу необхідно надати уточнену позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищевикладеного, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім?ї Святошинської районної державної адміністрації в місті Києві про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із батьком, без руху та надати позивачу час на усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260 - 261 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім?ї Святошинської районної державної адміністрації в місті Києві про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із батьком, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя І. О. Тесленко