Дата документу 11.09.2024 Справа № 336/6725/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/6725/24 Пр. № 22-ц/807/1857/24Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із вищезазначеною заявою (а.с.2-9), в якій просила: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2016 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , - встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні онука ОСОБА_3 з 01.01.2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дацюк О.І. (а.с.12).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року (а.с. 13) у відкритті провадження за вищезазначеною заявою заявника в порядку окремого провадження у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.16-21) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (а.с.30). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 22 серпня 2024 року (а.с.35), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.36).

Заінтересована особа не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони заявника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддями Бєлкою В.Ю. та ОСОБА_4 у цій справі замінено суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. у зв`язку з тривалою відпусткою останніх (а.с.46-47). Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи, у тому числі заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Скрима В.А., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с.44-45), всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Скрима В.А. (а.с.49) та заінтересована особа через свого представника (а.с.48) подали апеляційному суду заяву (клопотання), в яких просили розглядати дану справу апеляційним судом без їх участі та без участі їх представників.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву (клопотання) задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи. В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за вищезазначеною заявою заявника у цій справі, керувався ст. ст. 186, 353 ЦПК України та виходив із такого.

ОСОБА_1 звернулась в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3 з 2016 року до моменту смерті останнього, встановити факт перебування заявника на утриманні ОСОБА_3 . З заяви вбачається, що ОСОБА_3 був військовослужбовцем та 20.05.2022 року загинув під час виконання бойового завдання. З метою отримання виплат, пов`язаних із смертю військовослужбовця, заявник звернулась для призначення таких виплат, однак, їй було відмовлено. Заявником в якості зацікавленої особи зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас рішення суду безумовно може вплинути також на права та обов`язки інших осіб, зокрема щодо виплати компенсації у зв`язку із смертю військовослужбовця під час виконання військового обов`язку, оскільки ТЦК не є розпорядником грошових коштів та до компетенції цього органу не відноситься вирішення питань щодо призначення усіх виплат, в тому числі і виплат утриманцям військовослужбовця. Відповідно до ст. 315 ч. 4 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. За таких обставин, оскільки з заяви вбачається спір про право, суд першої інстанції вбачав підстави для відмови у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження, та роз`яснив заявникові можливість звернутися до суду в відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає. Так, апеляційним судом встановлено, що передчасним та помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що з вищезазначеної заяви заявника у цій справі вбачається спір про право, із:

- заінтересованою особою у цій справі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заявник додавала до своєї вищезазначеної заяви під п. 19 копію відповіді Пологівського РТЦК (а.с.10), яка була досліджена апеляційним судом в електронному вигляді (ухвалою від 16.08.2024 року апеляційний суд витребував дану справу у суду першої інстанції не лише в паперовому, але й в електронному вигляді одночасно - а.с. 31), і так як в паперовому вигляді остання у матеріалах цієї справи відсутня, була повернута судом першої інстанції заявникові разом з іншими додатками та копією оскаржуваної ухвали (супроводжувальний лист - а.с.14), то остання була роздрукована та долучена апеляційним судом до матеріалів цієї справи під час перегляду цієї справи апеляційним судом (а.с.55) із електронного варіанту цієї справи, та з якої чітко вбачається, що заінтересованою особою ще не приймалось по суті рішення про відмову заявникові в нарахуванні та виплаті вищезазначеної одноразової грошової допомоги, яке могло б бути дійсно у подальшому предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства з боку заявника, а лише надано роз`яснення заявникові «… Вами не було надано підтверджуючі документи про перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. В разі надання довідки чи рішення суду, що підтверджує факт перебування на утриманні, Ваша заява буде одразу направлена на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- з іншими особами, які могли б претендувати на отримання вищезазначеної допомоги разом із заявником, оскільки, як, вбачається із змісту заяви заявника та додатків до неї (а.с.3-10), змісту апеляційної скарги сторони заявника (а.с. (а.с.17) останні відсутні (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), оскільки: - мати загиблого військовослужбовця померла у 1998 році (свідоцтво про смерть - п. 15 у додатку до заяви), батько загиблого, якій був позбавлений батьківських прав відносно сина за рішенням Оріхівського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2005 року, - п.13 у додатку до заяви із змісту заяви заявника теж помер; заявниця, як бабуся, раніше була опікуном загиблого за рішенням суду - п.17 у додатку до заяви (копії цих додатків та інш. досліджені апеляційним судом в електронному вигляді, частково роздруковані та долучені до матеріалів справи (а.с. 56-57), так як судом першої інстанції апеляційному суду в паперовому вигляді не надавались, повернуті заявникові разом з іншими додатками та копією оскаржуваної ухвали (супроводжувальний лист - а.с.14),

- з іншими особами, зокрема Міністерством оборони України та інш., які не залучені в якості заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких рішення суду у цій справі може вплинути у подальшому, оскільки ТЦК не є розпорядником грошових коштів та до компетенції цього органу не відноситься вирішення питань щодо призначення усіх виплат, то саме правом суду першої інстанції є залучення (ухвалою) цих осіб за власною ініціативою у тому числі при розгляд цієї справи по суті у подальшому, що узгоджується із відповідними письмовими роз`ясненнями Верховного Суду головам апеляційних та місцевих судів щодо розгляду справ окремого провадження із залученням останніх в якості заінтересованих осіб (а.с.58-59).

Також суд першої інстанції при вирішенні цивільного процесуального питання у цій справі помилково не врахував правовий висновок ВП ВС, викладений у постанові від 18.01.2024 року у справі ЄУН 560/17953/21, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 3 ЦПК України (витяг постанови із Єдиного державного реєстру судових рішень - а.с.60-68), за змістом якого: справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду; чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

При вищевикладених обставинах, апеляційним судом встановлено, що підстави саме для відмови судом першої інстанції у відкритті окремого провадження в порядку цивільного судочинства, передбачені ст. 315 ч. 4 ЦПК України (суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право) у цій справі були відсутні.

При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання про відкриття окремого провадження у цій справі) до суду першої інстанції.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що стороною заявника, як апелянтом, при подачі вищезазначеної апеляційної скарги був сплачений судовий збір (квитанція а.с.27). Проте, в силу вимог ЦПК України в разі скасування вищезазначеної ухвали суду першої інстанції про у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 12.09.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Подліянова Г.С.