УХВАЛА

11 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 368/351/18

провадження № 61-11269ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року в справі за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІН ЕНД СІДЗ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Кагарлицька міська рада, про визнання недійсним державного акту, договору оренди, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

У березні 2018 року заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській областізвернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІН ЕНД СІДЗ»(далі - ТОВ «ДЖІН ЕНД СІДЗ»), у якому просив суд:

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 23, 1 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, зареєстрований 30 грудня 1992 року в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 35 за ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мартиненка В. О. від 26 січня 2016 року № 27940320 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 23, 1 га для ведення фермерського господарства за ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:302:0001 від 20 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Всеукраїнський науковий інститут селекції», скасувати його державну реєстрацію;

- витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області із власності ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:302:0001, площею 23, 1 га, вартістю 605 083, 00 грн, що знаходиться на території Мирівської сільради Кагарлицького району Київської області.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, у якому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 23, 1 га, кадастровий номер :03:301:0001, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Мирівська сільська рада.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:302:0001 від 17 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ДЖІН ЕНД СІДЗ», скасовано його державну реєстрацію.

Витребувано на користь держави із власності ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:302:0001 площею 23, 1 га, що знаходиться на території Мирівської сільської ради Обухівського району Київської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

07 серпня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Галкін С. А. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 серпня 2024 року представником заявника надіслано до суду касаційної інстанції касаційну скаргу в новій редакції, а також надано інформацію про ціну позову та доплачено судовий збір за подання скарги.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження зазначено, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції було надіслано та отримано представником заявника на електронну адресу 08 липня 2024 року. На підтвердження наведеного долучає копію супровідного листа Київського апеляційного суду від 08 липня 2024 року про надіслання електронного примірника оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм прав без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 806/1000/17, від 20 вересня 2018 року в справі № 924/1237/17, від 23 жовтня 2018 року в справі № 906/240/18, від 01 листопада 2018 року в справі № 910/18770/17, від 05 листопада 2018 року в справі № 910/4345/18, від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16, від 21 серпня 2019 року в справі № 911/3681/17, від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17, від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18, від 05 листопада 2020 року в справі № 910/21377/17, від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, від 08 липня 2021 року в справі № 264/632/19, від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19, від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19, від 07 червня 2023 року в справі № 922/3737/19, від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18, від 23 травня 2024 року в справі № 395/916/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Також представник заявника просить суд зупинити виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

Вказує, що виконання оскаржуваних судових рішень може призвести до незворотних негативних наслідків для ОСОБА_1 , оскільки мова йде про позбавлення права власності та грубе втручання в мирне володіння своїм майном.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року, оскільки представником заявника не наведено достатньо обґрунтованих мотивів та не надано жодних доказів, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, зокрема, не надано доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, а доводи клопотання зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків.

Верховний Суд звертає увагу на те, що оскарження судових рішень в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення їх виконання судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Галкіна Сергія Анатолійовича про зупинення виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 рокувідмовити.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко