БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/873/24
Провадження № 2/730/284/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Стрижак Я.О.

представника позивача - адвоката Лук`яненко Р.В.

дитини - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно їхнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що в період з листопада 2010 року по квітень 2015 року він з ОСОБА_3 перебував у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . З моменту розлучення і по цей час ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається навчанням і вихованням дитини, не цікавиться життям і проблемами сина, не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток. 12 грудня 2015 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , з якою почали спільно проживати однією родиною, яка за матір перейняла на себе обов`язки по вихованню його сина. Також від попереднього шлюбу з ОСОБА_3 він має сина ОСОБА_6 , 2016 р.н., а від шлюбу з ОСОБА_5 - сина ОСОБА_7 , 2021 р.н. Наразі він служить в ЗСУ й батьківські обов`язки успішно виконує його нова дружина ОСОБА_8 11.04.2024р. орган опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області надав висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідачка за відсутності відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування) та роботи повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), а також додатково за наявними засобами мобільного зв`язку згідно заявки, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення, але в судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала. Будучи присутньою в підготовчому судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа орган опіки та піклування в особі виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась, повноважного представника не направила, письмових пояснень щодо позову не подала, у наданій заяві від 23.08.2024р. просить розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши думку дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Приписами ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У п.47, 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

ЄСПЛ у рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідачка) від укладеного 26 листопада 2010 року шлюбу, є батьками малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2015 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано (справа №730/272/15-ц).

ОСОБА_2 12 грудня 2015 року уклав повторний шлюб з ОСОБА_5 ; подружжя проживає разом з дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у АДРЕСА_1 , у найманому житлі; умови для проживання задовільні; стосунки й традиції в сім`ї добрі, засновані на взаємодопомозі та довірі; ОСОБА_2 наразі є військовослужбовцем Збройних Сил України; джерелами доходу сім`ї є ведення підсобного господарства, заробітна плата батька, державна допомога на дітей, що виховуються в багатодітних сім`ях.

ОСОБА_1 на даний час навчається в 8-му класі Самчиківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Старокостянтинівської міської ради, де зарекомендував себе з позитивної сторони; батько та його нова дружина ОСОБА_8 завжди приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини.

ОСОБА_3 не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає в АДРЕСА_2 , зі співмешканцем ОСОБА_10 та трьома неповнолітніми дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; не працює, отримуючи доход від тимчасових заробітків; сім`я ОСОБА_3 перебуває на обліку у Центрі надання соціальних послуг як сім`я, що знаходиться в складних життєвих обставинах; син ОСОБА_4 після розлучення батьків переїхав жити до батька, після чого став відсутній у житті та думках матері.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 слідує, що ОСОБА_3 з часу виповнення сину ОСОБА_1 2,5 роки разом з ним не проживає, не спілкується, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не займається його навчанням і вихованням, не відвідує, не надає ніякої матеріальної допомоги, веде антисоціальний спосіб життя. З вказаного віку малолітній ОСОБА_1 живе з батьком, а з виповненням 4,5 річного віку - й з новою дружиною батька ОСОБА_8 , яку вважає за рідну матір, а та його за свого сина. Також ОСОБА_8 висловила намір у подальшому усиновити ОСОБА_4 .

На виконання положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27.02.1991р., ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка самої малолітньої дитини ОСОБА_1 , який пояснив, що лише декілька днів тому від батька дізнався, що його біологічною матір`ю є ОСОБА_3 , яку ніколи не знав, бачив лише на фотознімках, вона з ним жодного разу не спілкувалась, не цікавилась його життям, розвитком, навчанням, дозвіллям, матеріально не забезпечувала. Він разом із двома меншими братами давно проживає і виховується у сім`ї батька та його нової дружини, яку вважав і продовжує вважати за рідну матір; після отримання новини про справжню біологічну матір його ставлення до ОСОБА_8 не змінилось. Зазначає про негативне ставлення до відповідачки, не бажає з нею бачитись і спілкуватись, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав.

У відповідності до вимог ч.5 ст.19 СК України виконкомом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 11.04.2024р. надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини. Дане рішення органу опіки та піклування грунтується на зібраних документах і на переконання суду прийняте з урахуванням всіх обставин та не суперечить інтересам дитини.

Отже, в судовому засіданні підтверджено належними, допустимими й достовірними доказами, що ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина ОСОБА_4 , його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; пріоритетом для відповідачки є влаштування особистого життя та благополуччя на противагу інтересам дитини.

Вищезазначені обставини свідчать про протиправну винну поведінку відповідачки, зловживання та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідачки, яка не скористалась своїм правом на подачу відзиву на позов, у підготовчому судовому засіданні визнала позов, у судове засідання не з`явилась, що свідчить про байдуже ставлення матері до долі своєї дитини та подальше збереження з нею родинних зв`язків.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 листопада 2023 року у справі №401/1944/22, згідно якого саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч.1 ст.164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Водночас сукупність наданих стороною позивача доказів та наявні матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_3 є неблагополучним представником сім`ї і в найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким є розірвання зв`язків із неблагонадійною біологічною матір`ю.

Відтак, застосовуючи вироблений усталеною практикою ЄСПЛ трискладовий тест, суд приходить до переконання, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її малолітнього сина в даному випадку буде пропорційним втручанням у її право на повагу до сімейного життя та відповідатиме вимогам ст.8 Конвенції.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 , будучи матір`ю свого малолітнього сина ОСОБА_4 , на протязі тривалого періоду часу (понад 11 років) безпричинно ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно вищевказаної дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими й підлягають задоволенню.

Принагідно суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі позитивних змін у поведінці такої особи (ст.168, 169 СК України).

Відповідно до ст.141 ЦПК Українки з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн сплаченого при подачі позовної заяви судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 19, 143, 150, 164-166, 171 СК України, ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.

ОСОБА_3 позбавити батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2024 року.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець