КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Маркєлова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду , дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу (справа № 753/11678/22), де ОСОБА_1 є відповідачем.

Так, ОСОБА_1 , зазначає,що у позовній заяві про розірвання шлюбу було поширено недостовірну інформацію негативного характеру, яка на думку позивача не може бути розцінена як оціночне судження.

Зокрема у позові стверджувалось:

-…Відповідач [ ОСОБА_1 ] вчиняє домашнє насильство, а саме: діяння психологічного, фізичного, економічного насильства ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] висловлюється ненормативною лексикою, незважаючи на присутність неповнолітньої дитини та прохання Позивача [ ОСОБА_3 ] цього не робити ...»

«... Відповідач ( ОСОБА_1 ] декілька разів на місяць вживає алкогольні напої та психотропні речовини (палить наркотичну траву), після чого в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, починає сваритися з Позивачем [ ОСОБА_3 ] та застосовувати до Позивача [ ОСОБА_3 ] фізичну силу (хватає за руки, за шию, смикає, штовхає та кидає в Позивача різноманітні предмети). Припинити насилля на вимогу Позивача, відмовляється. Коли Позивач попереджує Відповідача про наміри викликати поліцію. Відповідач починає вибачатися та прохати цього не робити, щоб не травмувати психічний стан неповнолітньої дитини ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] щодня контролює Позивача [ ОСОБА_3 ] по телефону (дзвінками і смс-повідомленнями) та робить спроби обмежувати право Позивача на вільне пересування і місцезнаходження, як одній так і з дитиною ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] постійно намагається відібрати у Позивача [ ОСОБА_3 ] документи на квартиру в якій вони спільно проживали, автомобіль який належить Позивачу [ ОСОБА_3 ], свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, закордонний паспорт громадянина України та закордонний паспорт на неповнолітню дитину

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] забороняє Позивачу [ ОСОБА_3 ] спілкуватися з батьками та рідним братом, тому що вони йому не подобаються. Перешкоджає фізично бажанню Позивача [ ОСОБА_3 ] відвідати батьків разом з неповнолітньою дитиною ... Відповідач [ ОСОБА_1 ] перешкоджає нормальному розвитку дитини ..."

"... Відповідач [ ОСОБА_1 ] нехтує безпекою Позивача [ ОСОБА_3 ] та дитини [ ОСОБА_4 ] ...»

«... Останнім часом, Відповідач [ ОСОБА_1 ] почав погрожувати фізичною розправою Позивачу [ ОСОБА_3 ] та батькам Позивача, якщо Позивач напише заяву про розлучення до суду та переїде з неповнолітньою дитиною жити до своїх батьків. Крім того, 05 червня 2022 року відповідач приїхав до будинку батьків Позивача, викликав на вулицю батька Позивача та почав йому погрожувати фізичною розправою і провокувати його на бійку, якщо він буде втручатися у взаємовідносини подружжя ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] в квартирі, де проживало подружжя, зберігає наявну у нього вогнепальну зброю та набої просто у відкритому пластиковому кейсі, який стоїть на полу в кімнаті та до якого є вільний доступ, як у Позивача [ ОСОБА_3 ] , так і у неповнолітньої дитини [ ОСОБА_4 ] ...»

В той же час, вказана інформація не знайшла свого підтвердження за результатами судового розгляду справи № 753/11678/22, з-посеред досліджених судом доказів не було встановлено фактичних даних, які б свідчили про достовірність заяв ОСОБА_2 . Викладена Відповідачем інформація є бездоказовою та недостовірною;

Крім того , 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 було подано позов до Дарницького районного суду міста Києва до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.(справа № 753/3086/23). ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_3 , склав, підписав власноручним підписом, та подав до Дарницького суду міста Києва відзив на позовну заяву у справі № 753/3086/23. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 стверджує наступне:

«... Основними підставами для погіршення взаємовідносин подружжя у шлюбі, стало: дружні стосунки Позивача [ ОСОБА_1 ] з сумнівними особами та незаконна діяльність в Україні з метою заробітку грошей; пристрасті Позивача ( ОСОБА_1 ] до регулярного вживання психотропних і наркотичних речовин, алкогольних напоїв та прояву домашнього насильства, як наслідку вживання цих речовин; зберігання в квартирі, де проживало подружжя разом з неповнолітньою дитиною, наркотичних речовин та приладів для вживання цих речовин; асоціальна поведінка Позивача по відношенню до Відповідача, спільної дитини ОСОБА_4 та батьків Відповідача, яка проявлялася у брутальній формі спілкування, приниженні і насильницьких діях до неповнолітньої дитини шляхом фізичних покарань ...»

«... Домашнє насильство Позивача [ ОСОБА_1 ] по відношенню до Відповідача [ ОСОБА_3 ] та неповнолітньої дитини [ ОСОБА_4 ], полягало в наступних діях: під час спілкування з Відповідачем [ ОСОБА_3 - ред.] Позивач [ ОСОБА_1 ] висловлювався ненормативною лексикою, незважаючи на присутність неповнолітньої дитини та прохання Відповідача [ ОСОБА_3 ] цього не робити ...»

«... Декілька разів на місяць, після вживання алкогольних напоїв та психотропних речовин. Позивач [ ОСОБА_1 ] починав сваритися з Відповідачем [ ОСОБА_3 ] та застосовувати до неї фізичну силу (хватав за руки, за шию, смикав, штовхав та кидав різноманітні предмети залишаючи синці на тілі) ...»

«... Позивач [ ОСОБА_1 ] щодня жорстко контролював Відповідача [ ОСОБА_3 ] по телефону (дзвінками і смс повідомленнями) та робив спроби обмежувати право Відповідача на вільне пересування і місцезнаходження в м. Києві, як одній так і з дитиною "

... Позивач [ ОСОБА_1 ] намагався відібрати у Відповідача [ ОСОБА_3 ] документи на спільну квартиру в якій вони проживали, автомобіль який належить Відповідачу, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, закордонний паспорт громадянина України та закордонний паспорт на неповнолітню дитину ..."

"... Крім особистого вживання наркотичних речовин та алкогольних напоїв. Позивач [ ОСОБА_1 ] робив одноразові спроби втягнути в наркотичну залежність Відповідача [ ОСОБА_3 ] з метою регулярного та вільного споживання цих речовин ...»

«... Позивач [ ОСОБА_1 ] погрожував фізичною розправою Відповідачу( ОСОБА_3 ] та її батькам, якщо Відповідач [ ОСОБА_3 ] самостійно напише заяву про розлучення до суду та буде проживати з неповнолітньою дитиною в будинку своїх батьків або вирішить кудись поїхати ...»

«... 05 червня 2022 року Позивач [ ОСОБА_5 ] приїхав до будинку батьків Відповідача [ ОСОБА_3 ], викликав на вулицю Батька Відповідача та почав йому погрожувати фізичною розправою і провокувати його на бійку, якщо він буде втручатися у взаємовідносини подружжя ...».

На думку ОСОБА_1 ОСОБА_2 , діючи повторно, поширив недостовірну інформацію негативного характеру про особу ОСОБА_1 .

Відомості про повідомлені Відповідачем обставини не відбувалися в реальному житті, а поширення такої інформації завдає значної репутаційної шкоди Позивачеві. Поширення вказаної недостовірної інформації було здійснено у заявах по суті справи, доведена до суду, інших учасників процесу та третіх осіб, які приймають участь у справі.

Метою поширення вказаної інформації було викривлення уявлень суду щодо ОСОБА_1 як особи, яка, начебто, порушує норми моралі, суспільні норми, веде асоціальний спосіб життя, порушує норми співжиття, не має законних засобів для існування, вживає наркотичні речовини, алкогольні напої, створює небезпеку для оточуючих, а також вчиняє домашнє насильство.

Вказані відомості та інформація не відповідають дійсності, порушують права та законні інтереси Позивача, ганьблять його честь та гідність перед судом та суспільством.

У зв`яку з чим позивач просить суд :

1. Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 в позовній заяві у справі №753/11678/22 та у відзиві у справі № 753/3086/23:

-…Відповідач [ ОСОБА_1 ] вчиняє домашнє насильство, а саме: діяння психологічного, фізичного, економічного насильства ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] висловлюється ненормативною лексикою, незважаючи на присутність неповнолітньої дитини та прохання Позивача [ ОСОБА_3 ] цього не робити ...»

«... Відповідач ( ОСОБА_1 ] декілька разів на місяць вживає алкогольні напої та психотропні речовини (палить наркотичну траву), після чого в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, починає сваритися з Позивачем [ ОСОБА_3 ] та застосовувати до Позивача [ ОСОБА_3 ] фізичну силу (хватає за руки, за шию, смикає, штовхає та кидає в Позивача різноманітні предмети). Припинити насилля на вимогу Позивача, відмовляється. Коли Позивач попереджує Відповідача про наміри викликати поліцію. Відповідач починає вибачатися та прохати цього не робити, щоб не травмувати психічний стан неповнолітньої дитини ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] щодня контролює Позивача [ ОСОБА_3 ] по телефону (дзвінками і смс-повідомленнями) та робить спроби обмежувати право Позивача на вільне пересування і місцезнаходження, як одній так і з дитиною ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] постійно намагається відібрати у Позивача [ ОСОБА_3 ] документи на квартиру в якій вони спільно проживали, автомобіль який належить Позивачу [ ОСОБА_3 ], свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, закордонний паспорт громадянина України та закордонний паспорт на неповнолітню дитину

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] забороняє Позивачу [ ОСОБА_3 ] спілкуватися з батьками та рідним братом, тому що вони йому не подобаються. Перешкоджає фізично бажанню Позивача [ ОСОБА_3 ] відвідати батьків разом з неповнолітньою дитиною ... Відповідач [ ОСОБА_1 ] перешкоджає нормальному розвитку дитини ..."

"... Відповідач [ ОСОБА_1 ] нехтує безпекою Позивача [ ОСОБА_3 ] та дитини [ ОСОБА_4 ] ...»

«... Останнім часом, Відповідач [ ОСОБА_1 ] почав погрожувати фізичною розправою Позивачу [ ОСОБА_3 ] та батькам Позивача, якщо Позивач напише заяву про розлучення до суду та переїде з неповнолітньою дитиною жити до своїх батьків. Крім того, 05 червня 2022 року відповідач приїхав до будинку батьків Позивача, викликав на вулицю батька Позивача та почав йому погрожувати фізичною розправою і провокувати його на бійку, якщо він буде втручатися у взаємовідносини подружжя ...»

«... Відповідач [ ОСОБА_1 ] в квартирі, де проживало подружжя, зберігає наявну у нього вогнепальну зброю та набої просто у відкритому пластиковому кейсі, який стоїть на полу в кімнаті та до якого є вільний доступ, як у Позивача [ ОСОБА_3 ] , так і у неповнолітньої дитини [ ОСОБА_4 ] ...»

«... Основними підставами для погіршення взаємовідносин подружжя у шлюбі, стало: дружні стосунки Позивача [ ОСОБА_1 ] з сумнівними особами та незаконна діяльність в Україні з метою заробітку грошей; пристрасті Позивача ( ОСОБА_1 ] до регулярного вживання психотропних і наркотичних речовин, алкогольних напоїв та прояву домашнього насильства, як наслідку вживання цих речовин; зберігання в квартирі, де проживало подружжя разом з неповнолітньою дитиною, наркотичних речовин та приладів для вживання цих речовин; асоціальна поведінка Позивача по відношенню до Відповідача, спільної дитини ОСОБА_4 та батьків Відповідача, яка проявлялася у брутальній формі спілкування, приниженні і насильницьких діях до неповнолітньої дитини шляхом фізичних покарань ...»

«... Домашнє насильство Позивача [ ОСОБА_1 ] по відношенню до Відповідача [ ОСОБА_3 ] та неповнолітньої дитини [ ОСОБА_4 ], полягало в наступних діях: під час спілкування з Відповідачем [ ОСОБА_3 - ред.] Позивач [ ОСОБА_1 ] висловлювався ненормативною лексикою, незважаючи на присутність неповнолітньої дитини та прохання Відповідача [ ОСОБА_3 ] цього не робити ...»

«... Декілька разів на місяць, після вживання алкогольних напоїв та психотропних речовин. Позивач [ ОСОБА_1 ] починав сваритися з Відповідачем [ ОСОБА_3 ] та застосовувати до неї фізичну силу (хватав за руки, за шию, смикав, штовхав та кидав різноманітні предмети залишаючи синці на тілі) ...»

«... Позивач [ ОСОБА_1 ] щодня жорстко контролював Відповідача [ ОСОБА_3 ] по телефону (дзвінками і смс повідомленнями) та робив спроби обмежувати право Відповідача на вільне пересування і місцезнаходження в м. Києві, як одній так і з дитиною "

... Позивач [ ОСОБА_1 ] намагався відібрати у Відповідача [ ОСОБА_3 ] документи на спільну квартиру в якій вони проживали, автомобіль який належить Відповідачу, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, закордонний паспорт громадянина України та закордонний паспорт на неповнолітню дитину ..."

"... Крім особистого вживання наркотичних речовин та алкогольних напоїв. Позивач [ ОСОБА_1 ] робив одноразові спроби втягнути в наркотичну залежність Відповідача [ ОСОБА_3 ] з метою регулярного та вільного споживання цих речовин ...»

«... Позивач [ ОСОБА_1 ] погрожував фізичною розправою Відповідачу( ОСОБА_3 ] та її батькам, якщо Відповідач [ ОСОБА_3 ] самостійно напише заяву про розлучення до суду та буде проживати з неповнолітньою дитиною в будинку своїх батьків або вирішить кудись поїхати ...»

«... 05 червня 2022 року Позивач [ ОСОБА_5 ] приїхав до будинку батьків Відповідача [ ОСОБА_3 ], викликав на вулицю Батька Відповідача та почав йому погрожувати фізичною розправою і провокувати його на бійку, якщо він буде втручатися у взаємовідносини подружжя ...».

2. Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом подачі заяви, на ім`я Дарницького районного суду міста Києва по справі № 753/3086/23 з інформацією наступного змісту: «Мною адвокатом Філіппенко С.О. у відзиві на позов було зазначено недостовірну інформацію наступного змісту: «... Основними підставами для погіршення взаємовідносин подружжя у шлюбі, стало: дружні стосунки Позивача [ ОСОБА_1 ] з сумнівними особами та незаконна діяльність в Україні з метою заробітку грошей; пристрасті Позивача ( ОСОБА_1 ] до регулярного вживання психотропних і наркотичних речовин, алкогольних напоїв та прояву домашнього насильства, як наслідку вживання цих речовин; зберігання в квартирі, де проживало подружжя разом з неповнолітньою дитиною, наркотичних речовин та приладів для вживання цих речовин; асоціальна поведінка Позивача по відношенню до Відповідача, спільної дитини ОСОБА_4 та батьків Відповідача, яка проявлялася у брутальній формі спілкування, приниженні і насильницьких діях до неповнолітньої дитини шляхом фізичних покарань ...»

«... Домашнє насильство Позивача [ ОСОБА_1 ] по відношенню до Відповідача [ ОСОБА_3 ] та неповнолітньої дитини [ ОСОБА_4 ], полягало в наступних діях: під час спілкування з Відповідачем [ ОСОБА_3 - ред.] Позивач [ ОСОБА_1 ] висловлювався ненормативною лексикою, незважаючи на присутність неповнолітньої дитини та прохання Відповідача [ ОСОБА_3 ] цього не робити ...»

«... Декілька разів на місяць, після вживання алкогольних напоїв та психотропних речовин. Позивач [ ОСОБА_1 ] починав сваритися з Відповідачем [ ОСОБА_3 ] та застосовувати до неї фізичну силу (хватав за руки, за шию, смикав, штовхав та кидав різноманітні предмети залишаючи синці на тілі) ...»

«... Позивач [ ОСОБА_1 ] щодня жорстко контролював Відповідача [ ОСОБА_3 ] по телефону (дзвінками і смс повідомленнями) та робив спроби обмежувати право Відповідача на вільне пересування і місцезнаходження в м. Києві, як одній так і з дитиною "

... Позивач [ ОСОБА_1 ] намагався відібрати у Відповідача [ ОСОБА_3 ] документи на спільну квартиру в якій вони проживали, автомобіль який належить Відповідачу, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, закордонний паспорт громадянина України та закордонний паспорт на неповнолітню дитину ..."

"... Крім особистого вживання наркотичних речовин та алкогольних напоїв. Позивач [ ОСОБА_1 ] робив одноразові спроби втягнути в наркотичну залежність Відповідача [ ОСОБА_3 ] з метою регулярного та вільного споживання цих речовин ...»

«... Позивач [ ОСОБА_1 ] погрожував фізичною розправою Відповідачу( ОСОБА_3 ] та її батькам, якщо Відповідач [ ОСОБА_3 ] самостійно напише заяву про розлучення до суду та буде проживати з неповнолітньою дитиною в будинку своїх батьків або вирішить кудись поїхати ...»

«... 05 червня 2022 року Позивач [ ОСОБА_5 ] приїхав до будинку батьків Відповідача [ ОСОБА_3 ], викликав на вулицю Батька Відповідача та почав йому погрожувати фізичною розправою і провокувати його на бійку, якщо він буде втручатися у взаємовідносини подружжя ...».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що суд не взяв до уваги, що характер розповсюдженої інформації свідчить про наявність фактів , і така інформація не може вважатися оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена в судовому порядку, а тому висновок суду є помилковим, і це є підставою для його скасування .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 18 липня 2024 року ,09 вересня 2024 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Представник позивача приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положеннями частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Абзацом 1 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 у справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, недостовірну інформацію, поширену ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 у документах по суті спору, які були складені та підписані ОСОБА_2 як представником ОСОБА_3 у справі про розірвання шлюбу справі № 753/11678/22, та у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкування з дитиною та її вихованні ( справа №753/3086/23 ).

Як зазначає позивач ОСОБА_1 всі відомості про які повідомив ОСОБА_2 не відбувалися в реальному житті, а поширення такої інформації завдає значної репутаційної шкоди позивачу . Поширення вказаної недостовірної інформації було здійснено у заявах по суті справи, доведена до суду, інших учасників процесу та третіх осіб, які приймають участь у справі.

У постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 341/1988/21 зазначено, що висловлювання у судовому процесі не є поширенням недостовірної інформації, такі дії повинні розглядатися в контексті дотримання процесуального закону щодо прав та обов`язків учасника процесу.

Суд першої інстанції, дослідив надані позивачем письмові докази, а саме копію позовної заяви у справі № 753/11678/22 та копію відзиву у справі № 753/3086/23 (а.с. 17-30), та дійшов обґрунтованого висновку ,що інформація, яку позивач просить спростувати, поширену ОСОБА_2 , під час розгляду справ судами у позовній заяві у справі № 753/11678/22 та у відзиві у справі № 753/3086/23, у яких ОСОБА_2 брав участь як представник сторони у справах - ОСОБА_3 не є такою, що підлягає спростуванню в розумінні положень статті 277 ЦК України.

Спірні висловлювання ОСОБА_2 стосовно особи позивача є оціночними судженнями, оскільки відображають власні думки відповідача, засновані на його баченні певних подій, особисте сприйняття відповідачем певної поведінки позивача і не можуть бути витлумачені як повідомлення про конкретні факти, тому не є недостовірною інформацією.

Суб`єктивні думки і погляди на підставі закону, положень Конвенції, з врахуванням практики ЄСПЛ, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а отже, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні статті 277 ЦК України і не підлягають спростуванню.

Отже, чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 ЦК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги які співпадають із доводами вимог позову, були предметом детального дослідження суду першої інстанції, додаткової перевірки і оцінки не потребують ,зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова