Провадження № 2/742/831/24
Єдиний унікальний № 742/2312/24
22 серпня 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Чередніченко Олександр Миколайович, до Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання договору укладеним та визнання права власності на нерухоме майно, -
Адвокатом Чередніченком О.М. подано до суду позов ОСОБА_1 до Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в якому просить визнати укладеним 18.03.2010 між ОСОБА_1 та ТОВ «Богданівське» договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а також визнати за позивачкою право власності на даний житловий будинок.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Богданівське» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ціна будинку була узгоджена між сторонами та склала 3268,28 грн, в тому числі ПДВ 544,71 грн, яка мала бути сплачена в строк до 15.04.2010, та згідно з накладною №24 в березні 2010 року ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Богданівське» обумовлені договором грошові кошти.
З моменту проведення розрахунку за договором купівлі-продажу і по даний час позивачка зареєструвала місце свого проживання у даному житловому будинку, постійно проживає, володіє ним і користується. Факт реєстрації місця проживання підтверджується домовою книгою.
Окрім того, позивачка привела житловий будинок до належного технічного стану за власний рахунок та підвела водопостачання до будинку.
Згідно з умовами договору ТОВ «Богданівське» взяло на себе зобов`язання згідно з договором щодо оформлення права власності.
Проте, 13.05.2021 ТОВ «Богданівське» припинило своє існування, шляхом ліквідації, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2024 та відповіддю виконавчого комітету Вінницької міської ради №01/00/011/7566 від 05.02.2024.
При з`ясуванні обставин оформлення прав ТОВ «Богданівське» на спірний житловий будинок стало відомо, що право власності на даний житловий належало Богданівському сільськогосподарському пайовому кооперативу на підставі свідоцтва №234 від 20.03.2000, виданого Богданівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради №285 від 21.11.1998, що підтверджується дублікатом цього свідоцтва, довідкою КП «Прилуцьке МБТІ» №657 від 08.04.2024 про належність права власності на житловий будинок кооперативу станом на 31.12.2012, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №360127314 від 27.12.2023 про відсутність іншого зареєстрованого права на цей житловий будинок.
Богданівський сільськогосподарський пайовий кооператив реорганізований шляхом перетворення його в ТОВ «Богданівське», отже, товариство являлось правонаступником прав та обов`язків Богданівського сільськогосподарського пайового кооперативу, тому до ТОВ «Богданівське», як до правонаступника, перейшли всі права кооперативу, в тому числі і право на його майно, зокрема, на спірний житловий будинок.
У зв`язку з реорганізацією Богданівського сільськогосподарського пайового кооперативу шляхом перетворення в ТОВ «Богданівське» рішенням виконавчого комітету Богданівської сільської ради №40 від 23.06.2010 року, виконавчий комітет вирішив: оформити право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ТОВ «Богданівське» та Прилуцькому МБТІ оформити свідоцтво про право власності на цей житловий будинок.
Проте, ТОВ «Богданівське» не реалізувало рішення виконавчого комітету та не звернулось до КП «Прилуцьке МБТІ» до 01.01.2013 для оформлення правовстановлюючого документа на житловий будинок та не зареєструвало право власності на нього в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості в який вносились до 01.01.2013 КП «Прилуцьке МБТІ».
У зв`язку з внесенням змін до законодавства в частині видачі правовстановлюючих документів та реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», КП «Прилуцьке МБТІ» як і сільські ради не видавали свідоцтв на право власності на нерухоме майно.
Тобто фактично ТОВ «Богданівське» самоусунулось від виконання умов договору в частині оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок та подальшого укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, а 13.05.2021 року товариство припинило своє існування шляхом його ліквідації.
У зв`язку з тим, що на даний час позивачка не може оформити правовстановлюючі документи на спірний будинок у позасудовому порядку, то вона вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте останній подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував (а.п.43).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.п.33, 36, 42), а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку з відповідними побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , такий був укладений 18.03.2010 між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ТОВ «Богданівське» за ціною 3268,28 грн, в тому числі ПДВ 544,71 грн, яку ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити у строк до 15.04.2010.
Так, згідно з п.1.2. договору предмет договору належить продавцю на праві власності. Відповідно до п.1.3. договору земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, знаходиться у користуванні продавця. Згідно з п.1.4. договору разом із переходом права власності на предмет договору до покупця переходить право користування земельною ділянкою, зазначеною у п.п.1.3. цього договору. Відповідно до п.6.1. договору цей договір є чинним з моменту його підписання повноважними представниками сторін (а.п.16).
Як вбачається з копії накладної №24, в березні 2010 ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Богданівське» обумовлені договором грошові кошти за продаж товариством будинку з відповідними побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.17).
Згідно з копією Рішення №40 виконавчого комітету Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 23.06.2010 про оформлення права власності на будинковолодіння, було вирішено оформити право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ТОВ «Богданівське», та Прилуцькому МБТІ оформити свідоцтво про право власності на даний житловий будинок (а.п.8).
Відповідно до довідки №657 від 08.04.2024, виданої КП «Прилуцьке МБТІ» ОСОБА_1 , згідно матеріалів архівної справи станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за Богданівським сільськогосподарським пайовим кооперативом, на підставі свідоцтва №234 від 20.03.2000 року, виданого Богданівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області, а 15.07.2013 було видано дублікат свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок, взамін втраченого (а.п.9), що також підтверджується копією свідоцтва про право власності на даний житловий будинок від 20.03.2000 виданого Богданівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області (Дублікат) (а.п.11), а також копією технічного паспорта (а.п.12-13).
Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 серії НМ174399, позивачки з 18.06.2010 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.22-24), що також підтверджується копією домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.14-15).
Відповідно до копії довідки №33 від 08.04.2024, виданої Богданівським старостинським округом №2 Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року і на момент укладення 18.03.2010 договору купівлі-продажу з ТОВ «Богданівське» житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно постійно проживала в такому, здійснювала його утримання, провела ремонт будинку та підвела водопостачання до будинку (а.п.25).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №360127314 від 27.12.2023, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим не значиться (а.п.27).
Як вбачається з копії інформації №01/00/011/7566 від 05.02.2024, наданої виконавчим комітетом Вінницької міської ради на адвокатський запит адвоката Чередніченка О.М., реєстраційна справа СТОВ «Богданівське», яка була передана від попереднього суб`єкта державної реєстрації - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в паперовій формі, містить документи, які подавались та охоплюють період з 21.04.2005 (від дати включення відомостей про юридичну особу - СТОВ «Богданівське») до 13.05.2021 (дата припинення даної юридичної особи). Документи, на підставі яких створювалось СТОВ «Богданівське» та проводилась первинна державна реєстрація СТОВ «Богданівське» в реєстраційній справі відсутні.
Одночасно, на сторінці 6 Статуту (у новій редакції), затвердженого зборами учасників 18.03.2005 протоколом №1 та зареєстрованого 21.04.2005, в ст.4 «Майно ТОВ...», містяться відомості про те, що «джерела формування майна є: майно та майнові права сільськогосподарського пайового кооперативу «Богданівський», що передаються ТОВ для забезпечення зобов`язань сільськогосподарського пайового кооперативу «Богданівський», які існували у сільськогосподарського пайового кооперативу «Богданівеький» на дату його реорганізації шляхом перетворення у ТОВ перед третіми особами» (а.п.10).
З копії витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2024, вбачається, що СТОВ «Богданівське» з 13.05.2021 припинено шляхом ліквідації (а.п.20-21).
Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦК України відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1, 2 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 ЦК України, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно з ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно з ч.1, 2 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч.1, 2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно з п.3, 4, 5 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Так, судом достовірно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку сторони за договором: продавець - ТОВ «Богданівське» та покупець - ОСОБА_1 при укладенні договору погодили всі істотні його умови, визначені для договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема: предмет договору, ціну договору, порядок сплати коштів за продаж будинку, перехід права власності.
Після укладення договору купівлі-продажу відбулось його виконання, зокрема покупець сплатила визначену договором ціну будинку, а продавець передав будинок, технічний паспорт на житловий будинок, що підтверджено документально, а також розпочав вчиняти дії на належне оформлення права власності.
З моменту передачі будинку позивачка зареєструвала місце свого проживання та членів своєї сім`ї, вільно і безперешкодно володіла та користувалась житловим будинком, провела ремонт в будинку та підвела водопостачання.
Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку та відбулося фактичне виконання договору, але ТОВ «Богданівське» ухилилося від його нотаріального посвідчення, то суд вважає можливим визнати даний договір купівлі-продажу дійсним.
Згідно з п.3, 4, 5 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.
Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в тому числі на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Також, суд дійшов висновку, що ТОВ «Богданівське», будучи правонаступником Богданівського сільськогосподарського пайового кооперативу, не виконало своїх зобов`язань згідно з умовами договору щодо оформлення права власності, шляхом отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок на виконання рішення виконавчого комітету Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №40 від 23.06.2010 та щодо реєстрації права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013) з подальшим нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу. Як і до моменту ліквідації - 13.05.2021 не вчинило дій щодо реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 01.01.2013 з наступним нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу. Після ліквідації ТОВ «Богданівське» фактично вчинити такі дії є неможливим.
Така бездіяльність та халатність ТОВ «Богданівське» вказує на ухилення від нотаріального посвідчення договору та не може ставитись у провину позивачці, яка діяла добросовісно виконала покладені на неї обов`язки в частині сплати вартості будинку у визначені договором строки.
Згідно з абз.2 п.6 розділу ІІ об`єкти, що підлягають реєстрації Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1966 (що була чинна до 13.12.1995), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. В сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. А згідно з п. 4, 5 розділу ІІ Об`єкти, що підлягають реєстрації, вказаної Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1966 (що була чинна до 13.12.1995), реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок та свідоцтва про право власності на житловий будинок, його адреса: АДРЕСА_1 , а відповідно на момент закінчення будівництва, будинок не підлягав державній реєстрації.
Проте, відсутність зареєстрованого речового права власності на житловий будинок в Реєстрі права власності на нерухоме майно (до 01.01.2013) та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з 01.01.2013), при визнанні судом укладеним договору купівлі-продажу житлового будинку, не забезпечить ефективний судовий захист і не дасть можливість реєстратору зареєструвати право власності, що фактично призведе до нового спору та необхідності повторного звернення до суду.
Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що визнання права власності за ОСОБА_1 на спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 є розумним, справедливим та буде відповідати загальним принципам цивільного права, а тому її позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.3, 5, 11-12,15-16, 220, 328, 334, 367, 386, 392, 626, 628-629, 638-639, 657, 662, 691 ЦК України, керуючись ст.2, 12, 13, 76, 81-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02.09.2024.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА