Справа № 138/1901/24
Провадження №:2/138/766/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Укр кредит фінанс» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що 30.09.2023 позивач та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №1280-4086. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Згідно з умовами даного договору сума кредиту становить 15000,00 грн, строк кредитування 300 днів, стандартна ставка відсотків 3% в день. Також, додатковими угодами №1 від 02.10.2023 та №2 від 18.10.2023 до вказаного договору кредиту, сторони погодили надання додаткових коштів у кредит у розмірі 3000,00 грн. та 1000,00 грн. відповідно. Разом з тим, ОСОБА_1 не виконує умови договору щодо його повернення, що призвело до виникнення заборгованості.

За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 107740,00 грн. та понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.06.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Головуюча суддя у період з 27.08.2024 по 05.09.2024 перебувала на лікарняному у зв`язку з хворобою.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.

Відповідач 03.07.2024 отримала копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також ознайомилась із матеріалами справи. 05.07.2024 подала до суду заяву в якій зазначила, зокрема, що позовні вимоги визнає частково, не заперечувала проти стягнення з неї тіла кредиту, проте заперечувала проти стягнення з неї інших нарахувань зазначених в позові, оскільки вони в рази перевищують суму отриманих нею коштів в кредит.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 30.09.2023 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1280-4086. Загальний розмір кредиту становить 15000,00 грн. (п.4.1). Строк повернення кредиту 300 календарних днів, до 25.07.2024 (п.4.12). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за ставкою 3% за кожен день користування кредитом (п.4.10). Реальна річна відсоткова ставка становить 11139965,00% (п.4.13). Також, в рекзвізитах сторін зазначено номер особистого електронного платіжного засобу, а саме НОМЕР_1 (а.с.15-21).

Порядок звернення за отриманням фінансового кредиту, порядок надання фінансового кредиту та порядок нарахування відсотків, повернення кредиту передбачено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) затверджені наказом №64-П від 18.09.2023 директора ТОВ «Укр кредит фінанс» (а.с.22-25).

До позовної заяви позивачем також приєднано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти, а також приєднано Таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором №1280-4086 (Графік платежів за договором) (а.с.25-27).

Вказаний вище договір про відкриття кредитної лінії, правила відкриття кредитної лінії, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем 30.09.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А0749».

Крім того, 02.10.2023 та 18.10.2023 між сторонами укладено додаткові угоди до договору про відкриття кредитної лінії №1280-4086, відповідно до умов яких відповідач додатково отримала гроші кошти у розмірі 3000,00 грн. та 1000,00 грн. Також, умовами додаткової угоди передбачено, що відповідач зобов`язується повернути суму неповернутого кредиту у строки та на умовах, викладених у договорі, з урахуванням умов цих додаткових угод та сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених договором (а.с.32-39)

Зазначені вище додаткові угоди підписані відповідачем 02.10.2023 та 18.10.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А7255» та «А9612» відповідно.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Пунктом 3.6. Правил відкриття кредитної лінії передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у договорі, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником рекзівзитів електронного платіжного засобу.

Відповідач при укладення договору кредиту вказала відомості про платіжну картку на яку вона просить здійснити переказ кредитних коштів, а саме № НОМЕР_1 .

Як доказ перерахування кредитних коштів відповідачу позивач надає довідко про перерахування суми кредиту №1280-4086 від 30.09.2023, відповідно до якої ТОВ «Укр кредит фінанс» здійснив перехування коштів у загальному розмірі 19000,00 грн. через платіжну систему LiqPay на банківську картку № НОМЕР_1 , а також лист АТ КБ «Приватбанк» в якому повідомлено про успішність перерахування коштів від ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему LiqPay, зокрема, щодо кредитного договору 1280-4086 (а.с.27-31). За відсутності заперечень зі сторони відповідача, що вказаний номер банківської картки дійсно належить їй, а також те, що вона зазначила ці відомості під час укладення договору кредиту, суд не вбачає підстав піддавати сумніву таку обставину.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 26.04.2024 виникла заборгованість в розмірі 119638,27 грн., яка складається: заборгованості за основним боргом у розмірі 17923,39 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 101714,88 грн. (а.с.41).

Відповідач не надала суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Заперечуючи проти заявленої до стягнення суми заборгованості відповідач не зазначила про правові підстави для стягнення лише тіла кредиту та зважаючи на те, що сторонами в укладеному договорі кредиту було узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, а також відповідальність за порушення умов договору, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача лише тіла кредиту.

Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

У постанові від 02 липня 2020 року в справі №753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом.

Обґрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.42), а саме часткового списання заборгованості позичальнику (відповідачу) за нарахованими процентами у сумі 11898,27 грн. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме 107740,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості в розмірі 17923,39 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 89816,61 грн.

Отже, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору №1280-4086 від 30.09.2023, а також додаткових угод до нього, отримала кредитні кошти в загальному розмірі 19000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та відсотків не виконує, чим істотно порушує умови укладеного договору.

Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини і враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. При цьому, суд задовольняє вимоги позову в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.3, 525, 526, 626, 629, 641, 644, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1280-4086 від 30.09.2023 в розмірі 107740 (сто сім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок, а також судові витрати у виді судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», Код , місцезнаходження: 01133, бульвар Лесі України, 26, офіс 407, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.Б.Київська