КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1803/23
Провадження № 2/552/147/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.,

При секретарі Цимбалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

03.04.2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві вказував на те. що 24.11.2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюбу, який 17.02.2018 року за рішенням Київського районного суду м.Полтави було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.05.2017 року рішенням Київського районного суду м.Полтави на користь ОСОБА_2 було ухвалено рішення, яким стягнуто з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1200 грн. щомісячно до повноліття дитини. 27.02.2023 року рішенням цього ж суду, було змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Починаючи з 01.02.2023 року по даний час донька ОСОБА_3 проживає разом з ним в Республіці Польща та перебуває на повному його утриманні. Таким чином його сімейний стан змінився, що свідчить про відсутність підстав для подальшого стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 . А тому, просив суд припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.02.2023 року, справа №552/8775/23 та від 24.05.2017 року справа №552/2534/17.

05.04.2023 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.05.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Іванової О.І. надійшов відзив на позовну заяву про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З даного відзиву вбачається, що ОСОБА_2 щодо заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити.

Ухвалою суду від 05.05.2024 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №552/8775/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року відновлено провадження по справі.

25.07.2024 року під представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Іванової О.І. надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що 25.01.2023 року вона склала нотаріально посвідчену заяву, згідно з якою дала свою згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польщі неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 26.01.2023 року по 30.12.2023 року в супроводі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка і мала нести повну відповідальність за перебування доньки за кордоном та зобов`язувалася забезпечити її повернення в України. Також з наданих до суду матеріалів паспортного документа, виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що вона 01.02.2023 виїхала за межі України. Станом на час вирішення даної справи судом, неповнолітня ОСОБА_4 , 2008 року народження, всупереч зазначеного в дозволі відповідача періоду на виїзд за кордон, в Україну не повернулася. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мала нести відповідальність на неповнолітню за кордоном та забезпечити її повернення в Україну, свого обов`язку не виконала. Матеріали справи не містить жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_6 , 2008 року народження, проживає саме з батьком ОСОБА_1 , а не з ОСОБА_5 , яка мала б опікуватися неповнолітньою. Матеріали позовної заяви не містять адреси місця проживання дитини на території іншої країни, відсутні будь-які довідки, акти обстеження чи інформація щодо фактичного місця перебування дитини, в тому числі і за місцем проживання батька ОСОБА_1 . Натомість, дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 через Міністерство юстиції України скеровано до Міністерства юстиції Республіки Польща на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти викрадення дітей заяву про сприяння поверненню дитини ОСОБА_7 . Матеріалами справи встановлено, що між сторонами по справі, як батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , 2008 року народження, має місце спір щодо повернення до держави постійного місця проживання. Тому, враховуючи факт наявного спору щодо можливого незаконного утримування одним із батьків неповнолітньої дитини на території іншої країни, згідно з вимогами Конвенції дитина має бути негайно повернута в державу свого постійного проживання для того, щоб компетентний орган саме цієї держави, тобто, України, як держави постійного місця проживання дитини вирішив питання про її місце проживання. ОСОБА_6 , 2008 року народження, яка досягла чотирнадцяти років, в розумінні норм Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України має самостійно обирати місце проживання з одним із батьків в Україні. Позивачем ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_4 , 2008 року народження, проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Крім того, ОСОБА_2 вказувала на те, що вона не надавала згоди на проживання дитини ОСОБА_3 на території Республіки Польщі, крім того у позивача відсутні докази проживання неповнолітньої дитини разом з позивачем на території Польщі, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При винесенні рішення просить врахувати письмові пояснення, а розгляд справи провести за відсутності відповідача та її адвоката.

03.09.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, на їх задоволенні наполягають.

Цього ж дня, від ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення просять врахувати письмові пояснення від 24.07.2024 року та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За наявності у справі заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 24 листопада 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.01.2018 року в справі № 552/7641/17, яке вступило в законну силу.

Сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24.05.2017 року в справі № 552/2534/17, яке вступило в законну силу, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1200 грн. щомісячно, до повноліття, починаючи з 25 квітня 2017 року.

27.02.2023 року рішенням Київського районного суду м.Полтави змінено розмір і спосіб стягнення аліментів за рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24.05.2017 року в справі № 552/2534/17 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

03.07.2023 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.02.2023 року по справі №552/8775/22 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Крім того судом встановлено, що за нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_2 дитина сторін - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхала у Республіку Польщу на період з 26.01.2023 року по 30.12.2023 року, де знаходиться й наданий час та фактично перебуває на матеріальному забезпеченні з боку батька ОСОБА_1 , який і несе витрати по її утриманню.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п.17постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267-271СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннямист.273СК України має на меті скасування їх присудження.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Як встановлено судом, станом на день розгляду справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_1 в Республіці Польщі.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить до переконання, що позов є законним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 206, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.182-184,273 СК України, суд,-

В И Р І Ш ИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.02.2023 року, справа №552/8775/23 та від 24.05.2017 року справа №552/2534/17.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 10.09.2024 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко