Справа № 450/4245/23 Провадження № 2/450/237/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600, 00 доларів США основного боргу, 11, 59 доларів США 3 % річних, а також 1073, 60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.11.2022 року ОСОБА_2 (надалі - позичальник, відповідач) отримав від ОСОБА_1 (надалі - відповідач, позикодавець) в борг готівкою 600, 00 доларів, що на момент отримання коштів еквівалентно 25 000, 00 грн, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копією боргової розписки від 22.11.2022 року. У розписці міститься зобов?язання повернути позичальником отримані грошові кошти в повному обсязі до 15.12.2022 року. Крім того, як відображено у тексті розписки, така написана у присутності свідка: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: м. Львів), який підтверджував факт передачі грошових коштів. У визначений борговою розпискою строк позичальник кошти не повернув, досудові вимоги (в телефонному режимі) щодо повернення боргу залишились без реагування та задоволення. У зв`язку із прострочення відповідачем терміну виконання зобов`язання, також неможливості вирішення спору у позасудовому порядку, позивач змушений звертатись до суду з даним позовом, який просить суд задоволити, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600, 00 доларів США основного боргу, 11, 59 доларів США 3% річних, а також 1073,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а також додав, що позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2022 року ОСОБА_2 , отримав від ОСОБА_1 в борг готівкою 600, 00 доларів що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копією боргової розписки від 22.11.2022 року, зобов`язуючись повернути в повному обсязі кошти до 15.12.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частинами першою, другою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

Позивач надав суду оригінал розписки про отримання відповідачем коштів на суму 600 доларів, датовану 22.11.2022 року, що засвідчено підписом ОСОБА_2 , а також свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за своєю природою є підтвердженням отримання відповідачем від позивача грошових коштів на вказану суму.

Сторона відповідача не скористалася правом подати відзив, у якому б вказала або заперечила походження розписки від 22.11.2022 року на 600 доларів США, що позбавило можливості сторону позивача заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке повинно бути розглянуто в підготовчому судовому засіданні.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачу 600 доларів США, зобов`язаний виконати відповідне зобов`язання в порядку та у строк, що вказаний в розписці, а саме до 15.12.2022 року.

Сума боргу за договором позики станом на момент подачі позовної заяви до суду відповідачем не повернута.

Зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати, що викладена у постанові від 16.01.2019року (справа № 373/2054/16-ц) при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Таким чином, з урахуванням простроченої суми, визначеної у іноземній валюті, 3% річних від простроченої суми складає 11, 59 доларів США, що станом на день подання позову становить 423,83 грн. (600 (сума боргу) *235 (дні прострочення) *3:100:365 (днів у році).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких доказів, які б спростовували суму боргу за вказаною борговою розпискою відповідачем суду не представлено.

Станом на час подачі позову до суду 31.08.2023 року офіційний курс гривні за даними НБУ становив 36,5686 грн. за 1 долар США.

Таким чином, загальна сума боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає суму основного боргу в розмірі 600 доларів США, що є еквівалентом 21 941, 16 грн., та 3% річних від суми основного боргу в розмірі 11, 59 доларів США, що еквівалентно 423, 83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача слід задоволити у повному обсязі, з відповідача на його користь слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 073, 60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263- 265, 268, 280-284, 625 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - задоволити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за борговою розпискою у розмірі 600 доларів США, що станом на день подання позову становить 25 000, 00 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень та 11, 59 доларів США 3 % річних, що станом на день подання позову становить 423, 83 (чотириста двадцять три гривні 83 копійки).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 18.07.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук