Справа № 524/4064/24
Провадження № 2/536/821/24
20 серпня 2024 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКРОКРЕДИТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що у березні 2024 року, через Єдиний портал державних послуг «Дія», позивач дізнався про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження № 66626824 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем.
Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження в АСВП стало відомо наступне.
Сума заборгованості становить 29 634,19 грн (Двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять чотири гривні 19 копійок) що складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12 011,69 грн (Дванадцять тисяч одинадцять гривень 69 копійок); Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17 622,50 грн (Сімнадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні 50 копійок); За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 29 984,19 грн.
27.08.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрив виконавче провадження № 66626824 із примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню з огляду на відсутність доказів безспірності заборгованості.
Вчинення виконавчого напису є протиправним та таким, що вчинено всупереч вимог чинного законодавства, без відому позивача та без його присутності, без наявності доказів безспірності заборгованості, на нотаріально не посвідченому договорі, чим порушено законні права та інтереси позивача, у зв`язку з наступним.
Вказані у виконавчому написі нотаріуса кредитний договір позивач не підписував, відповідно не укладав. Жодних вимог, від вказаного в написі стягувача, позивачу не надходило та жодних нотаріально посвідчених договорів з ним позивач не укладав.
Дії нотаріуса вчинені з порушенням норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. В даному випадку, не зрозуміло з яких документів вчинявся розрахунок заборгованості, як за тілом кредиту так і за відсотками та комісією. Заборгованість не є безспірною.
З матеріалів виконавчих написів не вбачається, що при їх вчиненні нотаріус отримував від стягувачів первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписка з рахунка боржника, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій' та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає ІЗ кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.
Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за ЗО днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Однак позивача жодного разу не було повідомлено про порушення ним будь яких кредитних зобов`язань. Нотаріус також жодних повідомлень та викликів позивачу не направляв при вчиненні оспорюваних виконавчих написів, тобто не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, та позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подачу відзиву, у встановлений законодавцем строк не скористався. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що у березні 2024 року, через Єдиний портал державних послуг «Дія», позивач дізнався про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження № 66626824 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем.
Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження в АСВП стало відомо наступне.
Сума заборгованості становить 29 634,19 грн (Двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять чотири гривні 19 копійок) що складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12 011,69 грн (Дванадцять тисяч одинадцять гривень 69 копійок); Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17 622,50 грн (Сімнадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні 50 копійок); За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 29 984,19 грн.
27.08.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрив виконавче провадження № 66626824 із примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню з огляду на відсутність доказів безспірності заборгованості.
Вчинення виконавчого напису є протиправним та таким, що вчинено всупереч вимог чинного законодавства, без відому позивача та без його присутності, без наявності доказів безспірності заборгованості, на нотаріально не посвідченому договорі, чим порушено законні права та інтереси позивача, у зв`язку з наступним.
Вказані у виконавчому написі нотаріуса кредитний договір позивач не підписував, відповідно не укладав. Жодних вимог, від вказаного в написі стягувача, позивачу не надходило та жодних нотаріально посвідчених договорів з ним позивач не укладав.
Дії нотаріуса вчинені з порушенням норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. В даному випадку, не зрозуміло з яких документів вчинявся розрахунок заборгованості, як за тілом кредиту так і за відсотками та комісією. Заборгованість не є безспірною.
З матеріалів виконавчих написів не вбачається, що при їх вчиненні нотаріус отримував від стягувачів первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписка з рахунка боржника, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій' та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає ІЗ кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.
Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за ЗО днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Однак позивача жодного разу не було повідомлено про порушення ним будь яких кредитних зобов`язань. Нотаріус також жодних повідомлень та викликів позивачу не направляв при вчиненні оспорюваних виконавчих написів, тобто не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.
Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, спірний виконавчий напис.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.
Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно вказаного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 968.40 грн судового збору.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З матеріалів справи встановлено, що на обґрунтування понесених витрат на правову допомогу позивачем суду надано: Договір про надання правничої допомоги, розрахунок суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу, акт виконаних робіт, квитанцію на суму 5200грн, ордер на надання правової допомоги позивачу.
З урахуванням викладеного, оскільки позов задоволено в повному обсязі, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 76, 141, 258-259, 263-265, 273, 280, 352 ЦПК України, ст.ст. 49, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКРОКРЕДИТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СуддяО. О. Колотієвський