Справа № 304/2093/24 Провадження № 2-н/304/182/2024
У Х В А Л А

03 вересня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,

У С Т А Н О В И Л А:

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 серпня 2024 року справу розподілено судді Гевці В.М.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Суддею встановлено, що Цубина (у зв`язку із реєстрацією шлюбу заявниця змінила своє прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_1 зверталася до Перечинського районного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2011 року у справі № 2-358/11 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено, шлюб між останніми, зареєстрований 08 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 19, розірвано; дитину, а саме доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати при матері ОСОБА_4 ; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили 11 листопада 2022 року (копія рішення з відміткою про набрання законної сили додано до матеріалів справи).

Таким чином установлено, що заявниця ОСОБА_1 вже зверталася з аналогічними вимогами (стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_2 , тобто суб`єктний склад сторін у справі, предмет та підстави позовів є тотожними.

Повторне подання на розгляд суду такої самої заяви (про той самий предмет, з тих самих підстав і між тими самими сторонами) не допускається, на вимогах ЦПК України не ґрунтується і суперечить фундаментальному аспекту верховенства права принципу юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточного характеру судового рішення. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення лише через те, що вона переслідує мету домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення у справі "Пономарьов проти України", заява №3236/03, п.40.

Принцип правової визначеності вимагає, що при розгляді будь-яких справ суди не повинні ставити під сумнів законність ухвалених судових рішень.

У тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, у видачі судового наказу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, слід відмовити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись ст. ст. 161, 162, 163, 165, 166, 186, 260, 261, 352, 353, 354 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Гевці В. М.