УХВАЛА

03 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 759/6904/21

провадження № 61-11693ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Гурез Іванна Олександрівна, на постанову Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Микола Олександрович, про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання договору недійсним та припинення його, визнання права власності в порядку спадкування, закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

1. 16 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Гурез І. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року (повний текст складено 11 липня 2024 року) у цивільній справі № 759/6904/21.

2. Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

І. Щодо сплати судового збору

3. В порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) до касаційної скарги заявниками не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Натомість додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 500,00 грн, що не відповідає ставці цього збору, встановленій Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон від 08 липня 2011 року № 3674-VI).

4. У даній справі ОСОБА_4 (далі - позивач) у квітні 2021 року звернулася до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання договору недійсним та припинення права власності на нього, визнання права власності в порядку спадкування, закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5. У листопаді 2021 року позивач також подала позов про витребування з незаконного володіння земельної ділянки та визнання за нею права власності на цю земельну ділянку.

6. Суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, а апеляційний суд скасував це судове рішення та позов задовольнив частково: визнав недійсним договір дарування садового будинку, скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на садовий будинок за ОСОБА_3 , припинив право власності ОСОБА_3 на садовий будинок, закрив розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритий відносно об`єкта нерухомого майна - садового будинку, скасував рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , припинив право власності ОСОБА_2 на садовий будинок, витребував з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь позивача земельну ділянку, визнав за позивачем право власності на земельну ділянку.

7. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Гурез І. О. просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. В свою чергу у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна (пункти 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК).

9. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI).

10. За змістом підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання цією особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Згідно зі статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 01 січня 2021 року становив 2 270,00 грн.

12. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзаци перший, другий частини третьої статті 6 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI).

13. Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

14. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону від 8 липня 2011 року № 3674-VI).

15. З урахуванням наведеного судовий збір за подання касаційної скарги в частині чотирьох вимог немайнового характеру становить 5 811,20 грн (із розрахунку 2 270,00 грн х 0,4 х 4 х 200% х 0,8), а в частині вимог майнового характеру - 1% вартості спірного майна (садового будинку та земельної ділянки) х 200% х 0,8.

16. Згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень судові рішення у справі № 759/6904/21 відомості про вартість спірного майна не містять.

17. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право подати до суду касаційну скаргу як кожен окремо, так і разом спільну касаційну скаргу, однак і в такому випадку кожен із них має сплатити судовий збір у визначеному розмірі.

18. Представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокатом Гурез І. О. додано до касаційної скарги лише одну квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 500,00 грн, що не відповідає ставці цього збору, встановленій Законом від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

19. За таких обставин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають надати суду документи про сплату судового збору, розрахованого виходячи із ціни позову з урахуванням роз`яснень, викладених у цій ухвалі та вимог статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI, або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

20. Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

21. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

ІІ. Щодо підстав касаційного оскарження

22. Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

23. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

24. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

25. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

26. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

27. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

28. У поданій касаційній скарзі є посилання на постанови Верховного Суду, проте підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК, чітко не зазначені. Тому особи, які подають касаційну скаргу, повинні зазначити такі підстави (підставу) та навести відповідне обґрунтування.

29. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК), в окремих випадках не підтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК).

ІIІ. Щодо змісту касаційної скарги

30. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

31. У касаційній скарзі зазначено, що представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Гурез І. О. отримала копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції електронною поштою 18 липня 2024 року. Проте представником заявників не вказано про отримання чи неотримання копії такої постанови через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та не надано доказів, які це підтверджують.

ІV. Щодо надання доказів направлення копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалівіншим учасникам справи

32. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

33. У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення (абзаци перший і другий частини сьомої статті 43 ЦПК України).

34. Представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокатом Гурез І. О. додано до касаційної скарги докази надсилання листами з описами вкладень копій касаційної скарги приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю. В. і Косенку М. О. , а також відповідачу ОСОБА_5 , проте не додано доказів надсилання цим учасникам справи копій доданих до касаційної скарги матеріалів.

35. Разом з тим, до касаційної скарги не додано доказів надсилання копії касаційної скарги з копіями доданих до неї матеріалів позивачу з урахуванням положень статті 43 ЦПК. Доказ надіслання копії скарги на електронну пошту позивача не є належним, оскільки відповідно до статті 43 ЦПК така копія мала бути направлена з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля) шляхом надсилання до електронного кабінету позивача, а у разі відсутності в неї електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

V. Недоліки, які необхідно усунути

36. Таким чином недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхомподання до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд»:

1) документів, що підтверджують сплату ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судового збору, розрахованого виходячи із ціни позову з урахуванням роз`яснень, викладених у цій ухвалі та вимог статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI, або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону;

2) уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК, з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі, а також відомостей про отримання чи неотримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції через електронний кабінет;

3) доказів надсилання позивачу копії касаційної скарги разом з копіями доданих до неї матеріалів до її електронного кабінету або у паперовій формі листом з описом вкладення, а також доказів надсилання іншим учасникам справи копій доданих до касаційної скарги матеріалів;

4) доказів надсилання копій уточненої касаційної скарги разом з доданими до неї матеріалами всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК, до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» або листами з описом вкладення.

37. Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

38. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК).

39. Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК.

Керуючись статтями 185, 392, 393 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Гурез Іванна Олександрівна, на постанову Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року у цивільній справі № 759/6904/21 залишити без руху.

2. Запропонувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали привести касаційну скаргу у відповідність з вимогами статті 392 Цивільного процесуального кодексу України шляхом усунення вищевказаних недоліків та сплатити судовий збір, розрахований виходячи із ціни позову з урахуванням роз`яснень, викладених у цій ухвалі та вимог статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

3. Роз`яснити, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя П. І. Пархоменко