Справа № 466/8812/24
Провадження № 2/466/2593/24
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

30 серпня 2024 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчук О.І., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 (82612, Львівська область, Сколівський район, с.Підгородці) до Львівської міської ради (79007, м.Львів, площа Ринок, 1) про визнання права власності на дачний будинок

в с т а н о в и в:

28.08.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на дачний будинок з господарськими будівлями, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:000:0265, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, відповідно до ст. 344 ЦПК України.

Оглянувши матеріали позовної заяви вважаю, що такі слід скерувати до Жовківського районного суду Львівської області за підсудністю, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.30 ЦПК України передбачено виключну підсудність. Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18, від 26 травня 2021 року у справі №506/33/19, від 02 лютого 2022 року у справі №185/8191/16-ц.

В даному випадку спір стосується права власності на нерухоме майно, а саме дачний будинок з господарськими будівлями, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:000:0265, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

Відповідно до розпорядження КМУ №718-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» до складу Львівської міської територіальної громади з адміністративних центром в м. Львів входить Дублянська територіальна громада (Жовківський район), яка підпорядковується Львівській міській раді, як частина Шевченківського району м. Львова.

Позивач з наведених вище підстав звернувся з цим позовом в Шевченківський районний суд м. Львова.

Однак, у відповідності до п. 3.1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX".

Також листом Ради суддів України № 9рс-466/20 від 22.07.2020 року роз`яснено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відтак, за правилами виключної підсудності позов підсудний Жовківському районному суду Львівської області.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Львова і її необхідно передати до Жовківського районного суду Львівської області за виключною підсудністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 30, 31-32, 187, 260-261, 353-354 ЦПК України, суддя

постановив:

цивільну справу №466/8812/24, 2/466/2593/24 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на дачний будинок, направити за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області (80300, Львівська область м. Жовква, вул. Гагаріна, 3).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук