Справа № 646/4332/24
Провадження № 2/638/4884/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М,,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

19.04.2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, згідно прохальної частини якого просить суд: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 09 серпня 2013 року, актовий запис №59 розірвати; визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.04.2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

10.07.2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , згідно прохальної частини якої просить суд: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 09 серпня 2013 року, актовий запис №59 розірвати; після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « ОСОБА_4 ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у справі 09.08.2013 року було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, стали частими сварки. Вважає, що мають різні з відповідачем погляди на життя, що фактично зробили сумісне життя і збереження сім`ї неможливим, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, тривалий час проживають окремо. З липня т2023 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе, не призначати строк для примирення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року цивільну справу прийнято до провадження судді Хайкіна В.М. та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25.07.2024 року до суду через підсистему «Електронний Суд» від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач підтверджує, що сімейні відносини зруйновані остаточно та подальшу спільне життя з позивачем та збереження шлюбу неможливе, просить суд не вживати заходів щодо примирення подружжя. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

29.07.2024 року від позивача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку до суду надійшли затребувані документи, а саме оригінал свідоцтва про шлюб.

Суд, дослідивши доводи позивача та відповідача, викладені у позові та у заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 09.08.2013 року зареєстровано шлюб, актовий запис №59, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 », що підтверджує оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають дітину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.01.2015 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім`єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив справжнє прагнення сторін до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам сторін, окрім того збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя суд не знаходить.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач у позовній заяві зазначила про те, що їй необхідно залишити прізвище « ОСОБА_4 »

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 142, 265 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 09.08.2013 року, актовий запис №59.

Прізвище позивачу залишити « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: