Провадження № 2-з/202/75/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

при секретарі Жупій А.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, який буде подано до суду, шляхом заборони права відчуження нерухомого майна, а саме квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, адреса: АДРЕСА_1 , до набрання рішення суду законної сили по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, ОСОБА_1 бажає поділити майно, що було набуте сторонами за час шлюбу, а саме квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, адреса: АДРЕСА_1 . Дана квартира була отримана подружжям у власність відповідно до Порядку забезпечення громадян доступним житлом, затвердженим Постановою КМУ від 11.02.2009 року № 140. У сторони Позивача є підстави вважати, що Відповідач має намір продати квартиру, яка є спільною сумісною власністю Сторін як подружжя, чим унеможливити її поділ між Сторонами. Позовна заява буде подана до суду протягом десяти днів (у відповідності до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України) з наступними позовними вимогами: 1.Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, адреса: АДРЕСА_1 . 2. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, адреса: АДРЕСА_1 . 3. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на частину квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, адреса: АДРЕСА_1 . Невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення виконання рішення суду.

Дослідивши заяву, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не вбачає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав або інтересів позивача за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Так, суд підкреслює, що заявницею не долучено до матеріалів заяви доказів на підтвердження того, що дана квартира дійсно була придбана у шлюбі, оскільки однакові прізвища сторін не є належним підтвердженням цього.

Між тим, перебуваючи у шлюбі будь-які операції з нерухомістю здійснюються лише з дозволу чоловіка або дружини та правочини щодо розпорядження таким майном узгоджуються з обома співвласниками і нотаріально посвідчуються.

Враховуючи викладене, суд оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову дійшов до переконання, що у задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту нерухомого майна, а саме квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, адреса: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. В. Маринін