ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6628/24 Справа № 188/1435/23 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 квітня 2012року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R6В, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 166 410,00грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 20 % річних.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пункту 3.8 кредитного договору виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором забезпечується заставою транспортного засобу автомобіль марки «Hyundai», модель «Elantra», 2012року випуску, колір білий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 .

22 червня 2015року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

29 січня 2019року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «Прайм Альянс» набуло прав нового кредитора до відповідача.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019року у справі № 415/3782/18 позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором № R6В від 26 квітня 2012року в розмірі 200 230,68грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 25 червня 2020року зазначене рішення було скасовано, а справу було призначено до нового розгляду. У зв`язку з початком військових дій на території України справа не була розглянута.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість в розмірі 140 998,00грн, яку було відступлено банком до ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимоги про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № R6В від 26 квітня 2012року в розмірі 200 230,68грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 97 175,36грн; заборгованості за відсотками 23 853,52грн; заборгованості по комісії 19 969,20грн; 3 % річних з урахуванням індексу інфляції 59 232,60 грн; а також судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 3 003,46грн.

Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Прайм Альянс», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази, які є необхідними та достатніми для підтвердження факту наявності простроченої заборгованості за договором та її розміру, що не спростовано відповідачем.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідкою про доставку електронного листа, а також оголошенням на сайті Судової влади України.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2012року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R6В, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 166 410,00грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 20 % річних (а.с.5-9).

Відповідно до пункту 3.8 кредитного договору виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором забезпечується заставою транспортного засобу автомобіль марки «Hyundai», модель «Elantra», 2012року випуску, колір білий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 .

22 червня 2015року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.13-15).

29 січня 2019року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «Прайм Альянс» набуло прав нового кредитора до відповідача (а.с.18-20).

Відповідачем зобов`язання в повному обсязі не були виконані, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 200 230,68грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 97 175,36грн; заборгованості за відсотками 23 853,52грн; заборгованості по комісії 19 969,20грн; 3 % річних з урахуванням індексу інфляції 59 232,60 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в обґрунтування своїх доводів не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановивши, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором, розрахунок заборгованості не був наданий, щоб давало можливість встановити порядок нарахування відсотків, комісії, дані щодо сплати відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про доведеність заявлених позовних вимог з урахування встановлених у даній справі обставин відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить, а наведені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2024року.

Судді: