справа 278/4785/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, розглянув заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу,--

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою згідно з якою просить суд видати судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної доньки сторін в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

У обґрунтування заяви ОСОБА_1 повідомила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого останні мають спільну доньку. Водночас, ОСОБА_2 у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із цією заявою. Крім того, обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 зазначає, що у ОСОБА_2 від попереднього шлюбу є дитина на утримання якої на підставі рішення суду із боржника стягуються аліменти у розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, заявниця вважає, що оскільки у боржника є двоє дітей, то розмір аліментів на утримання спільної доньки сторін має становити 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства, якими врегульовані наведені правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Зазначений висновок суду зумовлений тим, що відповідно до матеріалів справи сторони мають одну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Натомість, заявницею в межах цього провадження пред`явлено вимогу про стягнення з боржника аліментів в розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), що, в свою чергу, суперечить положенням п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки зазначеною нормою права передбачено, що суд може видати судовий наказ у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) боржника.

Таким чином, ОСОБА_1 у межах цього провадження заявлено вимоги, які не відповідають положенням ст. 161 ЦПК України, а тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі судового наказу належить відмовити.

Окремо суд роз`яснює заявниці, що приписи ст. 161 ЦПК України мають імперативний характер, тобто у цьому випадку законодавцем, на відміну від положень процесуального законодавства, яке врегульовує порядок розгляду справ за правилами позовного провадження, не надано суду права розсуду в частині розміру аліментів, який належить визначити за наслідками розгляду справи.

Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що наявність у боржника ще однієї дитини на утримання якої стягуються аліменти на підставі рішення суду не може прийматися судом до уваги у випадку розгляду справи саме за правилами наказного провадження, оскільки системний аналіз розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України, зокрема і ч. 2 ст. 160 та ч. 1 ст. 161 ЦПК України вказує на те, що суд, у випадку вирішення питання про наявність підстав для видачі судового наказу, повинен встановити лише те, чи особі, яка звернулася із заявою про видачу судового наказу належить право грошової вимоги і чи така вимога відповідає приписам ст. 161 ЦПК України.

Також, суд зауважує, що за правилами ч. 2 ст. 161 ЦПК у випадку якщо ОСОБА_1 бажає все таки визначити розмір аліментів, які належить стягувати на утримання спільної дитини сторін у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) боржника, то остання не позбавлена можливості звернутися до суду із такими вимогами за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, норма ст. 44 ЦПК України вказує на неприпустимість зловживання учасниками цивільного процесу їх процесуальними правами. За таких обставин, суд також роз`яснює ОСОБА_1 , що подальше скерування останньою подібних за змістом та вимогами заяв про видачу судового наказу можуть бути розцінені судом саме як зловживання процесуальними правами із подальшим застосуванням до заявниці заходів процесуального примусу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 161, 165 ЦПК України, суд,--

П О С Т А Н О В И В :

У видачі судового наказу відмовити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне рішення складено 9 вересня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко