УХВАЛА

04 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 279/11692/15-ц

провадження № 61-8992ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув заяву судді Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частини житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності, виділення в натурі приміщень житлового будинку, визнання права власності на частину житлового будинку за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частини житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності.

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_1 29/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , які становлять приміщення веранди 3-1 площею 9,5 кв. м, кухні 3-2 площею 5,7 кв. м, кімнати 3-3 площею 11,6 кв. м, кімнати 3/4 площею 5,7 кв. м, кімнати 3-6 площею 10,3 кв. м, кладової 3-5 площею 3,1 кв. м, сараю «В», туалету «Т-1», частини огорожі, 1/2 частини колодязя «К».

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на садибу АДРЕСА_1 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2016 року задоволено.

Заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2016 року скасовано та справу призначено до розгляду.

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності, виділення в натурі приміщень житлового будинку, визнання права власності на частину житлового будинку.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2018 року позов ОСОБА_1 про виділення в натурі частини житлового будинку, припинення права спільної часткової власності задоволено.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 такі приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 : веранду 3-1, площею 9,5 кв. м, кухню 3-2, площею 5,7 кв. м, кімнату 3-3, площею 11,6 кв. м, кімнату 3-4, площею 5,7 кв. м, комору 3-5, площею 3,1 кв. м, кімнату 3-6, площею 10,3 кв. м, сарай «В», туалет «Т-1», які становлять 4382/10000 частини зазначеного домоволодіння (квартира АДРЕСА_2 ).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виділено у натурі житловий будинок АДРЕСА_1 згідно з першим варіантом розділу садиби згідно з висновком експерта від 24 квітня 2018 року № 805/04.18.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 такі приміщення садиби АДРЕСА_1 : сіни 3-1, площею 9, 5 кв. м, сіни 3-1, площею 5,7 кв. м, кімнату 3-2, площею 11,6 кв. м, кухню 3-3, площею 5,7 кв. м, сарай «В», туалет «Т-1», огорожу, які становлять 32/100 частини.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_3 такі приміщення садиби АДРЕСА_1 : веранду 1-1, площею 4,3 кв. м, комору 1-2, площею 6,3 кв. м, кухню 1-3, площею 8,6 кв. м, кімнату 1-4, площею 11,7 кв. м, кімнату 3-4, площею 10,3 кв. м, комору 3-5, площею 3,1 кв. м, сарай «Е», сарай «Г», сарай «Д», огорожу, які становлять 40/100 частини.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_2 такі приміщення садиби АДРЕСА_1 : коридор 2-1, площею 6,8 кв. м, кухню 2-2, площею 7,6 кв. м, кімнату 2-3, площею 13,4 кв. м, сарай «Б», туалет «Т», огорожу, які становлять 28/100 частин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 15 379, 00 грн за зменшення його частини майна.

Припинено право спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (касаційне провадження № 61-1233св19).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у вказаній справі передано для розгляду колегії суддів:Лідовця Р. А.(суддя-доповідач) та суддів, які входять до складу колегії: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.

(справа № 279/11692/15-ц, касаційне провадження № 61-8992ск24).

04 вересня 2024 року суддя Верховного Суду Гулейков І. Ю. заявив про самовідвід у справі з тих підстав, що він брав участь у розгляді вказаної справиу складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, за наслідком якого Верховним Судом прийнято постанову від 07 квітня 2021 року (провадження № 61-1233св19), у якій висловлювалася правова позиція щодо вирішення спору. Тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості та забезпечення об`єктивності розгляду цієї справи вважає, що підлягає самовідводу.

Заява судді Верховного Суду про самовідвід підлягає задоволенню.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Суддя Верховного Суду Гулейков І. Ю. брав участь у розгляді вказаної цивільної справи у суді касаційної інстанції (провадження № 61-1233св19), за результатами розгляду якої Верховним Судом було ухвалено постанову від 07 квітня 2021 року, у змісті якої висловлено правову позицію по суті вирішення спору за участю цих самих осіб, тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді, заяву про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Верховного Суду Гулейков І. Ю.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича за його заявою

від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частини житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності, виділення в натурі приміщень житлового будинку, визнання права власності на частину житлового будинку за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник