Справа №463/2390/24
Провадження №2-п/463/18/24
УХВАЛА

судового засідання

29 серпня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

представників позивачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 28.05.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, просили ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 витрати на лікування в розмірі 52 741,42 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 , який діє як законний представник ОСОБА_5 моральну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 200 000 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 200 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилась на те, що з вини відповідача відбулась дорожньо-траспортна пригода, вироком суду останнього засуджено, завдана моральна та матеріальна шкода відшкодована лише частково.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року вказаний позов задоволено частково, вирішено:

«Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , 52 741,42 грн. (п`ятдесят дві тисячі сімсот сорок одну гривню, сорок дві копійки) матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, 200 000 грн. (двісті тисяч гривень) моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 80 000 грн. (вісімдесят тисяч гривень) моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , 3 000 грн. (три тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 000 грн. (три тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 3 327,41,41 грн. (три тисячі триста двадцять сім гривень, сорок одну копійку) судового збору».

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, мотивуючи тим, що при прийнятті даного рішення не виконано вимог ст. 280 ЦПК України, також вказує, що не проживає за місцем реєстрації, тому копію рішення суду отримав лише 02.07.2024, тому просить поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заявник в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Представник позивачів в судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечила, вважає таку безпідставною, просить в задоволенні заяви відмовити.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строк для подання заяви про перегляд заочного рішення належить поновити, а саму заяву залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, як зазначено в ч. 3 цієї статті, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно матеріалів справи, копія заочного рішення направлялась на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, засобами поштового зв`язку (а.с.114). Проте рішення отримане відповідачем на підставі його заяви 02 липня 2024 року, після чого 09 липня 2024 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення.

Відповідно, причини пропуску строку слід визнати поважними, і як наслідок, поновити такий строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту як ст. 288 ЦПК України, ці підстави повинні бути в сукупності, є взаємозалежними і окремо одна від одної не можуть бути правовим підґрунтям для скасування заочного рішення.

Дійсно, справа розглянута за відсутності відповідача. Разом з тим, перед відкриттям провадження у справі суд з`ясував, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Саме на цю адресу суд направляв судові повідомлення та позовну заяву з додатками (а.с.101).

З цього приводу ЄСПЛ в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020) висловився так:

«Суд нагадує, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява № 2430/06 та 3 інші заяви, пункт 25, від 31 травня 2016 року).»

Крім того, під час розгляду справи «Лопушанський проти України» (заява № 27793/08, рішення від 02.02.2017, п. 65) ЄСПЛ також вказав, Суд також встановлював, що статтю 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму вручення судової пошти (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Орамс проти Кіпру» (Orams v. Cyprus), заява № 27841/07, від 10 червня 2010 року). Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи (див. рішення у справі «Загородніков проти України» (Zagorodnikov v. Russia),заява № 66941/01, п. 31, від 07 червня 2007 року). Проте вимогу щодо рівності сторін було б позбавлено змісту, якби сторону провадження не було повідомлено про судове засідання у спосіб, який дав би їй можливість взяти участь у ньому, якщо він або вона вирішить скористатися встановленим національним законодавством правом з`явитися у судове засідання (див. зазначене рішення у справі «Загородніков» (Zagorodnikov), п. 30).

У справі яка розглядається суд по-перше, розглядав справу без виклику сторін, а по-друге, він вжив заходів для належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи. Той факт, що відповідач не отримав судової повістки не повинен ставитись в провину суду.

Крім того, відповідач взагалі не долучив жодних доказів, які б мали істотне значення і які б виправдовували необхідність скасування заочного рішення, тоді як процедура перегляду заочного рішення є свого роду можливістю подання доказів, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень і на основі яких суд може скасувати заочне рішення.

Посилань на будь-які інші докази, які б свідчили про необхідність провести екстраординарну процедуру перегляду судового рішення заява відповідача не містить.

Крім того, за заявою відповідача йому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, відповідно судовий збір останнім не сплачувався, тому підлягає стягненню з заявника в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 260, 284, 288 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Поновити відповідачу ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 28.05.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 02.09.2024.

Суддя: Леньо С. І.