печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О. Л.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Мосійчука О.В.

свідків - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: 10-та Київська нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: 10-та Київська нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 на випадок своєї смерті заповіт не склав, у зв`язку із чим право на спадкування одержують особи за законом. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: кв. АДРЕСА_2 .

Позивачем спадщина після смерті ОСОБА_7 прийнята в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, з огляду на те, що з 2017 року до січня 2023 року він проживав зі спадкодацем однією сім`єю без реєстрації в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 . Спільне проживання із спадкодавцем було зумовлене тим, що останній хворів та потребував постійного стороннього догляду. Позивач, проживаючи разом із спадкодавцем вели спільний побут, а тому, мали взаємні права та обов`язки.

Вважає, що спадщину прийняв, оскільки є єдиним спадкоємцем ОСОБА_7 , проживав з ним однією сім`єю не менше п`яти років, а саме: з 2017 року до дня його смерті та належить до спадкоємців четвертої черги.

За результатами розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину 22 березня 2023 року позивачу приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. надано відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю факту проживання однією сім`єю.

Позивач зазначає, що встановлення проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом.

Ухвалою судді від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі для розгляду в порядку загального позовного провадження.

03 червня 2024 року представник Київської міської ради - Мосійчук О., подав до суду відзив на позов ОСОБА_1 , у якому просить ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає про те, що позивачем не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тому відповідно він не прийняв спадщину, оскільки в даному випадку не можуть бути застосовані норми статей 1268, 1269 ЦК України.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 24 січня 2023 року.

ОСОБА_7 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 листопада 2015 року № 2-1348.

Суд також установив, що ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_7 з вересня 2017 року до листопада 2023 року у кв. АДРЕСА_3 .

Зазначена обставина також підтверджується показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були допитані у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є сусідом померлого ОСОБА_7 , ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_7 у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , в житловому будинку АДРЕСА_4 , у період з 2017 року до січня 2023 року. ОСОБА_7 хворів та потребував сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є головою ЖБК в житловому будинку АДРЕСА_5 , в 2019 році ОСОБА_7 привів ОСОБА_1 та оселив його в квартирі АДРЕСА_6 .

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що познайомився з позивачем восени 2017 року, окрім того йому відомо, що позивач був у дуже близьких стосунках з ОСОБА_7 , турбувався про останнього.

Загалом покази свідків підтверджують, що ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, здійснював догляд за ним, оскільки ОСОБА_7 був особою похилого віку та потребував стороннього догляду, поховав останнього, і прийняв спадкове майно.

Суд також установив, що позивач здійснив поховання спадкодавця ОСОБА_7 , що підтверджується копією договору про надання ритуальних послуг від 27 січня 2023 року та актом приймання - передачі наданих послуг.

Таким чином, дослідивши надані докази, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з 2017 року до січня 2023 року проживав зі спадкодацем однією сім`єю без реєстрації в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 .

22 березня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю факту проживання однією сім`єю.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Установлено, що ОСОБА_7 заповіту на випадок своєї смерті не залишив, тому спадкування відбувається за законом.

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України.

Суд установив, що спадкоємці першої, другої та третьої черги після смерті ОСОБА_7 відсутні.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року в цивільній справі № 461/4689/15-ц та у постанові від 12 серпня 2019 року у справі № 521/16365/15, який відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків.

Відповідно до частини першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_7 не менш як п`ять років до часу смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, а саме: пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків.

ОСОБА_1 наділений правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави його звернення до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, свідчать про наявність обмеження його права на подання нотаріусу документів щодо підтвердження права спадкування у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця ОСОБА_7 .

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Тому, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем і такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом факту проживання позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто одержання ним права на спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги, позивач в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , а тому заявлена ним вимога про визнання права власності, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1258, 1264, 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 19, 81, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: 10-та Київська нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Київська міська рада (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, ).

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2024 року.

Суддя О.Л. Бусик