ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4970/24 Справа № 215/5613/23 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач- Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради

третя особа Виконавчий комітет Криворізької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року, ухваленого суддею Квятковським Я.А. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 28 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ

28.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня - №7» Криворізької міської ради про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 34 058,71 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала трудових відносинах з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР.

03.07.2023 була звільнена з посади провідний фахівець з питань цивільного захисту адміністративно-управлінського персоналу за власним бажанням, згідно наказу №66-к/тр від 03.07.2023. Вищезазначеним наказом була передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку за період з 23.07.2022 року по день звільнення та 10 календарних днів соціальної додаткової відпустки за 2023р. Однак в день її звільнення відповідач не здійснив виплату належних їй коштів.

Згідно довідки №1753 від 12.07.2023 станом на 03.07.2023 виник борг з виплати заробітної плати за другу половину лютого 2023р., березень, квітень, другу половину травня 2023р. та червень 2023р.

Загальна сума заборгованості становить 34 058,71 грн.

Крім того зазначила, що своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 34 058,71 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

09.01.2024 позивач подала на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача 16051,30 грн. заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період з лютого по 31.05.2023.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 16 051,30 грн.

Стягнуто на користь держави з Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №7»Криворізької міської ради судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану, а 15.03.2022 прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до якого на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, гарантовані ст.ст.43,44 Конституції України, а саме: право на працю, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом та право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів.

Постановою Кабінету Міністрів України №28 від 13.01.2023 установлено в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці в межах фонду оплати праці на рівні не менше 20 000 грн. для працівників, які займають лікарські посади (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я та 13 500 грн. для працівників, які займають посади, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів), у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати.

15.02.2023 між КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР та Національною службою здоров`я України укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1844-Е123-Р000. П.2 постанови №28 до п.1 додатка 3 договору №1844-Е123-Р000 від 15.02.2023 внесено зміни, якими передбачено забезпечувати виплату заробітної плати у розмірі не меншому, ніж 20 000 грн. для лікарів та 13 500 грн. для фахівців. При цьому дана умова не поширюється на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуванням за поточний місяць, що розраховані відповідно до підпункту 1 пункту 1постанови Кабінету Міністрів України №28 від 13.01.2023 перевищують 85% отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків.

У 2023 році НСЗУ не запроваджує пакет до фінансування для закладів охорони здоров`я, які неспроможні власним коштом забезпечувати виплату базової заробітної плати медикам на мінімально затверджених рівнях.

Отже, лікарня мала розподілити кошти так, щоб фонд оплати праці не перевищував 85% надходжень поточного місяця разом із накопиченими залишками.

Протягом січня - квітня 2023 року оплата праці працівникам здійснювалась за умовами колективного договору в повному обсязі, не враховуючи вимоги постанови КМУ №28 від 13.01.2023 та, не використовуючи право роботодавця на зупинення на період воєнного стану дії окремих положень колективного договору, в результаті чого в супереч діючому законодавству та умовам договору з НСЗУ нараховано заробітну плату понад наявних на підприємстві граничний фонд витрат на оплату праці (з нарахуванням на неї) 85% від усіх надходжень з урахуванням грошових залишків, що призвело до завищення кредиторської заборгованості та як наслідок несвоєчасна оплата праці.

Даний факт був встановлений позаплановою перевіркою з окремих питань фінансово-господарської діяльності КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради і виконкому та викладений у листі №11/01-4-17/129 від 29.06.2023.

На підставі наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня № 7» КМР №269 від 04.08.2023 було здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати працівникам за період з 01.02.2023 по 31.05.2023.

В результаті з 01.05.2023 року відповідачем для розрахунку заробітної плати працівникам підприємства застосована тарифна сітка, якою позивачу встановлено оклад у розмірі 11 746 грн. (на період з 01.05.2023 по 31.05.2023- згідно наказу керівника підприємства), а з 01.06.2023 оклад у розмірі 5 005 грн. при мінімальній заробітній платі 6 700 грн.

На час звернення позивача до суду з позовною заявою, заборгованість по заробітній платі за період з 01.02.2023 по 03.07.2023 сплачена позивачу в повному обсязі 01.09.2023, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.01.2006 по 03.07.2023 перебувала в трудових відносинах з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР.

03.07.2023 звільнена за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача, а.с. 7-9, 10.

На час звільнення позивача виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка , як вказує позивач, становила 34 058,71 грн.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №28 від 13.01.2023, в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці в межах фонду оплати праці на рівні не менше 20 000 грн. для працівників, які займають лікарські посади (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я та 13 500 грн. для працівників, які займають посади, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів), у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати, а.с. 59.

15.02.2023 між відповідачем КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР та Національною службою здоров`я України укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1844-Е123-Р000 яким передбачено забезпечувати виплату заробітної плати у розмірі не меншому, ніж 20 000 грн. для лікарів та 13 500 грн. для фахівців.

Наказом в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023 на період дії воєнного стану, зупинена вимога Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства. З 01.05.2023 встановлено працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів згідно спільногонаказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», а.с.56.

На підставі наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №269 від 04.08.2023 було здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати працівникам лікарні , в т.ч. позивачу, за період з 01.02.2023 по 31.05.2023.

Згідно довідки про доходи №670 від 23.10.2023 позивачу ОСОБА_1 за працю на посаді провідного фахівця з питань ЦЗ в КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 були нараховані та виплачені наступні суми:

- за лютий 2023 року належало до виплати до проведення аудиту - 10386,67 грн., належало до виплати згідно наказу №269 7 017,92 грн., виплачена з/пл згідно відомостей 7017,92 грн.;

- за березень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту - 10386,67 грн., належало до виплати згідно наказу №269 5809,62 грн., виплачена з/пл згідно відомостей 5809,62 грн.;

- за квітень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 10386,67 грн., належало до виплати згідно наказу №269 5809,62 грн., виплачена з/пл згідно відомостей 5809,62 грн.;

- за травень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту - 9338,07 грн., належало до виплати згідно наказу №269 5809,62 грн., виплачена з/пл згідно відомостей 5809,62 грн.

Різниця між заробітною платою нарахованою до виплати до проведення аудиту та фактично виплаченою становить 16 051,30 грн., а.с. 62.

Суд першої інстанції, задовольняючи зменшені позивачем позовні вимоги, виходив з того, що проведений відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 є незаконним, оскільки прямо суперечить ст.58 Конституції України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не може погодитись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Нормами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до положень ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно норм ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статями 43, 44 Конституції України.

Згідно ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до положень ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Нормами ст.58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що позивач, згідно наказу №66-к/тр від 03.07.2023 була звільнена з посади провідного фахівця з питань цивільного захисту адміністративно-управлінського персоналу за власним бажанням 03.07.2023.

Також судом встановлено, що в день звільнення позивача із займаної посади 03.07.2023 роботодавцем їй не була виплачена заробітна плата та всі належні до виплати при звільненні суми, зокрема компенсація за невикористану щорічну відпустку та додаткову соціальну відпустку.

Окрім того, суд встановив та не заперечується сторонами по справі, що 01.09.2023 роботодавцем позивачу було погашено заборгованість по заробітній платі за період з 01.02.2023 по 30.06.2023, розмір якої, на підставі наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №269 від 04.08.2023 було перераховано, з урахуванням зупинення вимоги Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства, яка була зупинена на період дії воєнного стану на підставі наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023.

Як видно з наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023, істотна зміна умов праці позивача, а саме зменшення розміру оплати праці, відбулось з 01.05.2023, тобто повідомлення працівника про зміну таких умов повинно здійснитись до 01.05.2023.

Судом встановлено, що жодних рішень адміністрації лікарні про зміну розміру заробітної плати працівникам лікарні під час воєнного стану з 1 січня 2023 року до 27 квітня 2024 року не приймалось, оскільки наказ в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023, яким були істотно змінені умови праці прийнято вже після звільнення позивача з роботи.

Окрім того, наказ №269 від 04.08.2023 про перерахунок нарахованої, але невиплаченої заробітної плати працівникам КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці також було прийнято в період коли позивач не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а дія Колективного договору у частині оплати праці була зупинена, починаючи з 01.05.2023 року, тому, за встановлених обставин справи, висновок суду першої інстанції про те, що позивачу повинна була бути нарахована і виплачена заробітна плата за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 у розмірі 13500 грн., колегія суддів вважає правильним, оскільки, як правильно зазначив суд проведений відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 є незаконним, таким, що суперечить нормам ст.58 Конституції України.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. Понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2024 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: