Справа № 490/8192/20
н/п 2/490/2889/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк», ТОВ «Укрдебт Плюс» в якому просив: визнати недійсним кредитний договір № 03/1/272/06-G, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 06 вересня 2006 року; застосувати наслідки недійсності кредитного договору та встановити нікчемність договору відступлення права вимоги від 07 травня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Києва Ковальчуком С.П., індексний номер 12886366 від 07 травня 2017 року, в частині прав вимоги за кредитним договором № 03/1/272/06-G від 06 вересня 2006 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що для правильного вирішення спору суду необхідно надати увагу оскаржуваному договору в частині детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача, без якого неможливо визначити абсолютну ціну договору. Оскільки така інформація в договорі відсутня, то він є недійсним, а правочини які вчинені на підставі нього в подальшому такими, що є нікчемні в силу закону.

У період з листопада 2020 року до 20 квітня 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2023 року відмовлено представнику позивача у прийнятті до розгляду позовної заяви (уточненої без змін предмету позову), закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. За такого, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 06 вересня 2006 року укладено кредитний договір № 03/1/272/06-G, за умовами якого ОСОБА_1 отримав 69 300,00 дол. США. До цього договору його сторонами складено графік щомісячний платежів.

Надалі право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Укрдебт Плюс» (договір від 13 травня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м. Києва від ОСОБА_2 ).

Відповідно до статей 15 та 16 ЦК України, статей 4 та 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина друга статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (чатсина третя статті 215 ЦК України).

За змістом ст. ст. 3, 6 та 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту кредитного договору слідує, що ОСОБА_1 отримав від ВАТ «Кредитпромбанк» 69 300, 00 дол. США. Пунктом 2.4 цього договору визначено процентну ставку за користуванням кредитними коштами та строки повернення кредиту. Сторони цього договору також уклали графік щомісячних платежів та визначили суму щомісячного платежу, який слід сплатити ОСОБА_1

Належних та допустимих доказів наявності обставин, які свідчать про недійсність оскаржуваного кредитного договору матеріали справи не містять.

Також слід зазначити, що оскаржуваний кредитний договір укладено його сторонами 06 вересня 2006 року. Із цим позовом до суду відповідач звернувся 19 листопада 2020 року, тобто через чотирнадцять років після його укладення, отримання позивачем коштів відповідно до цього договору та за наявності заборгованості у позивача за цим договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків такої недійсності. Отже, позов є необґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦК України відносяться на рахунок позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 79-81, 14, 259-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання кредитного договору №03/1/272/06-G, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 06 вересня 2006 року та застосування наслідків такої недійсності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох