Справа № 930/1147/24
№2/930/489/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2024 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Загребельному О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником 23/50 частин житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 04 грудня 1975 року, посвідченого в цей же день нотаріально у Немирівській державній нотаріальній конторі, та зареєстрованого у Тульчинському бюро технічної інвентаризації.

У вказаному житлового будинку ОСОБА_1 проживає фактично з 1975 року з моменту отримання у власність цього нерухомого майна.

Співвласником інших 27/50 частин зазначеного вище житлового будинку являється відповідачка ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 вересня 2013 року. В даному Свідоцтві вулиця їхнього із відповідачкою будинку зазначена як «1-го Травня 8а» (будинок знаходиться на перехресті вулиць Луначарського та 1-го Травня).

16 квітня 2024 року позивач одержав Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до даного Висновку позивачу може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення: житловий будинок «А», загальною площею 74.3 кв.м., в тому числі житловою 43.8 кв.м., до якого входить: «4» прихожа площею 15.0 кв.м., «5» кімната площею 24.1 кв.м, «6» кімната площею 9.1 кв.м, «7» кімната площею 10,6 кв.м., прибудова літ «а1», що складається: «1» коридор площею 4,1 кв.м, «2» санвузол площею 2,4 кв.м., «3» кухня площею 9,0 кв.м., та господарські будівлі і споруди: «а3» вхідний майданчик з навісом, «Б» сарай, «Бпід» погріб, «б» сарай , «Е» гараж, «Т» вбиральня, «1-2» огорожа.

За технічними показниками вказана 23/50 частин об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділені в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Згідно Звіту про оцінку майна від 18 квітня 2024 року, проведеного ТОВ «Подільський експертний центр», вартість частки ОСОБА_1 житлового будинку становить 121 400 гривень.

Вказаний вище порядок володіння ОСОБА_1 з відповідачкою, що є спільною частковою власністю створює на сьогоднішній день для них додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, оформлення субсидій, тощо. Тобто, фактично існує спір з відповідачкою щодо порядку права володіння даною нерухомістю.

В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позивача визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 04 грудня 1975 року, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого у Тульчинському бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 є власником 23/50 частин житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 . Співвласником інших 27/50 частин зазначеного житлового будинку являється відповідачка ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 вересня 2013 року.

16 квітня 2024 року позивач одержав Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_3 . Відповідно до даного Висновку позивачу може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення: житловий будинок «А», загальною площею 74.3 кв.м., в тому числі житловою 43.8 кв.м., до якого входить: «4» прихожа площею 15.0 кв.м., «5» кімната площею 24.1 кв.м, «6» кімната площею 9.1 кв.м, «7» кімната площею 10,6 кв.м., прибудова літ «а1», що складається: «1» коридор площею 4,1 кв.м, «2» санвузол площею 2,4 кв.м., «3» кухня площею 9,0 кв.м., та господарські будівлі і споруди: «а3» вхідний майданчик з навісом, «Б» сарай, «Бпід» погріб, «б» сарай , «Е» гараж, «Т» вбиральня, «1-2» огорожа. За технічними показниками вказана 23/50 частин об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділені в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, позивач, ОСОБА_1 , як співвласник у спільній частковій власності, має право на виділ в натурі належної йому частки у цілому житловому будинку, розміщеному по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

На підставі ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспіврозмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Виходячи з положень підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності.

Таким чином, на підставі вище викладеного, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які перешкоди для припинення права спільної часткової власності між сторонами на об`єкт нерухомого майна та для виділу у натурі в самостійні об`єкти нерухомого майна їх часток домоволодіння, що належать позивачу та відповідачці на підставі правовстановлюючих документів в зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки при цьому цільове призначення домоволодіння не зміниться, законні права та інтереси інших осіб порушені не будуть.

Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, виявили бажання виділити належні їм частки в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, зважаючи на те, що відповідачка визнала вказані позовні вимоги в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 328, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 12, 206, 211, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

В порядку поділу спільної часткової власності виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність:

- житловий будинок «А», загальною площею 74.3 кв.м., в тому числі житловою 43.8 кв.м., до якого входить: «4» прихожа площею 15.0 кв.м., «5» кімната площею 24.1 кв.м, «6» кімната площею 9.1 кв.м, «7» кімната площею 10,6 кв.м., прибудова літ «а1», що складається: «1» коридор площею 4,1 кв.м, «2» санвузол площею 2,4 кв.м., «3» кухня площею 9,0 кв.м., та господарські будівлі і споруди: «а3» вхідний майданчик з навісом, «Б» сарай, «Бпід» погріб, «б» сарай , «Е» гараж, «Т» вбиральня, «1-2» огорожа, розміщених по АДРЕСА_2 , та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко