Справа № 162/295/24
Провадження № 2/162/117/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Від позивача ОСОБА_1 10.04.2024 року до суду надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Любешівського районного суду Волинської області у справі №162/1103/15 від 03.07.2015 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Однак, з часу ухвалення вказаного рішення матеріальний стан позивача суттєво змінився. Він повторно одружився, у новому шлюбі народилось троє дітей, найменша дитина не досягла 3-річного віку. Відповідно, збільшилась кількість членів сім`ї, яких він утримує, зокрема, непрацездатну дружину, яка веде догляд за дитиною до 3 років, та двох непрацездатних батьків пенсіонерів. За таких обставин позивач не в змозі платити аліменти у раніше визначеному розмірі та просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісяця.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні погодилася на зменшення розміру аліментів до частини від доходів ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 03.07.2015 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання заяви, 17.06.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.03.2017 року позивач ОСОБА_1 07.03.2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 02.01.2023 року до 08.06.2024 року (згідно з довідкою директора філії «Любешівське лісомисливське господарство» від 27.03.2024 року №29/26.5).

У вказаному шлюбі у позивача народилося троє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (про що свідчать копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 04.05.2017 року, серії НОМЕР_3 від 06.08.2019 року та серії НОМЕР_4 від 17.06.2021 року відповідно).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Любешівського районного суду №162/1103/15-ц від 21.08.2015 року вбачається, що станом на 01.04.2024 року борг по аліментах у ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу, що розмір аліментів, що стягуються з позивача за вказаним вище судовим рішенням, перевищує 50% від його доходу.

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання малолітнього сина, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Вирішуючи вимогу про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового рішення на утримання дитини від шлюбу з ОСОБА_2 , суд враховує, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу і визначення розміру аліментів у різний час та у різному розмірі призведе до того, що діти опиняться у нерівних умовах.

Водночас, враховуючи те, що у позивача наявні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, а саме те, що в нього є на утриманні троє малолітніх дітей, суд вважає, що зменшення розміру таких з 1/3 частки до 1/6 частки, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, враховуючи вік дитини та витрати на утримання дитини відповідного віку.

На підставі наведеного вмотивування, враховуючи інтереси дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, з метою захисту прав платника аліментів, суд вважає можливим позов задовольнити частково та зменшити розмір аліментів на утримання сина позивача з розміру 1/3 частки на 1/4 частку від доходів ОСОБА_9 .

Керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 03.07.2015 року у справі №162/1103/15-ц, до частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.09.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреа місця фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ