Справа 688/2162/24
№ 2/688/711/24
Рішення

Іменем України

04 вересня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

14 травня 2024 року до суду надійшла позовна заяваТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 93363,56 грн та судових витрат в розмірі 3028 грн.Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що з 01 листопада 2018 року товариство здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. Споживачем була надана постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, таким чином приєднався до умов договору шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. В період з 01 червня 2021 року по березень 2024 року відповідач був споживачем постачальника «останньої надії», включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Відповідач, будучи власником газифікованого об`єкта, а саме: квартири АДРЕСА_1 , отримував природній газ та використовував його для власних потреб, в період з 01 червня 2021 року по березень 2024 року був споживачем постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії» на загальну суму 93363,56 грн, вартість якого залишилась не оплаченою.

Позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, проте, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2024 судовий наказ від 13.03.2024 скасовано.

У зв`язку з цим позивач звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Просив стягнути з ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 93 363 гривень 56 копійок та судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов не визнали.

У письмових поясненнях зазначили, що 24.03.2023 квартиру АДРЕСА_1 відповідач продав, що підтверджується відповідним договором купівлі продажу, посвідченого 24 березня 2023 року державним нотаріусом Першої Шепетівської нотаріальної контори. Отже, з 24.03.2023 по квітень 2024 року відповідач не міг користуватись природнім газом, а ним користувався покупець квартири ОСОБА_2 . Перед продажем квартири він звертався до абонвідділу позивача за місцем проживання з приводу наявності - відсутності боргу за спожитий газ, один з працівників повідомив, що за вказаною адресою борг з оплати газу відсутній. Після укладення договору купівлі-продажу відповідач ще раз відвідав абонвідділ позивача та надав копію договору купівлі-продажу від 24 березня 2023 року. Вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 66 119,17 грн від 09.01.2024 не отримував. Отримавши у власність квартиру, ОСОБА_2 зобов`язана була терміново укласти відповідний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія « Нафтогаз України». Разом з тим, остання цього не зробила, а фактично безоплатно користувалась послугами позивача.

З наведених підстав, а також, що відповідач не є належним відповідачем, вважає, що у позові слід відмовити повністю.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

20.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 17.07.2024. Ухвалою суду від 17.07.2024 відмовлено відповідачу про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 17.07.2024 відзив відповідача залишено без розгляду та повернуто відповідачу. Ухвалою суду від 17.07.2024 витребувані докази, розгляд справи відкладено на 13.08.2024. Ухвалою суду від 13.08.2024 витребувані докази, розгляд справи відкладено на 04.09.2024.

3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Спірні правовідносини виникли щодо заборгованості за надані послуги з постачання природного газу.

Судом встановлено, що 01 червня 2021 року по 24 березеня 2023 року ОСОБА_1 був побутовим споживачем природного газу, який надається ТОВ «ГК Нафтогаз України» за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_3 .

Відповідач акцептував договір постачання природного газу побутовим споживачам шляхом підписання відповідної заяви-приєднання до умов договору.

В період з 01 червня 2021 року по 24 березня 2023 року відповідач був споживачем постачальника «останньої надії», включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 29.07.2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними.

Згідно довідки про фінансовий стан відповідач має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - Energy Identification Code) - 56ХМ37А30883414S та рахунок № 16541. За період з 01 червня 2021 року по 24 березеня 2023 року відповідач нерегулярно сплачував вартість спожитого природного газу, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 33543,66 грн.

24.03.2023 року відповідач продав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором купівлі продажу, посвідченого 24 березня 2023 року державним нотаріусом Першої Шепетівської нотаріальної контори.

Отже, з 24.03.2023 по квітень 2024 року відповідач не міг користуватись природнім газом, а ним користувався покупець квартири та її новий власник ОСОБА_2 , до якої позивач не пред`являв позовних вимог та не просив залучити до участі в справі як співвідповідача.

Всього заборгованість за спожитий природний газ у період з 01.06.2021 по квітень 2024 року становить 93363,56 грн.

4. Застосовані норми права.

Відносини сторін щодо надання послуг постачання природного газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі Закон №2189-VIII); Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329- VIII (далі - Закон № 329-VIII), Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила №2496), Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500.

За змістом статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України,за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку. Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року.

Згідно із пунктом 3 Розділу І Правил, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 1.3. Типового договору установлено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція).

5. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

За змістом пункту 1.3 Типового договору, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього договору (підпункт 1 пункту 5.2 Типового договору).

Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу (пункт 4 розділу IV Кодексу ГРМ).

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не передбачено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19 (провадження №61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі №201/1807/21 (провадження №61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі №312/44/20 (провадження №61-13033 св 20)».

Судом встановлено, що позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в період з 01 червня по 28 липня 2021 року здійснювало постачання природного газу на об`єкт, а саме: АДРЕСА_2 , де проживав відповідач, на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 29.07.2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними. Відповідач отримував природній газ та використовував для власних потреб, що підтверджується даними довідки про фінансовий стан.

Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Однак за період з червня 2021 року по березень 2023 року відповідач лише частково здійснив оплату вартості за спожитий природній газ, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 33543,66 грн, що підтверджується даними довідки про фінансовий стан, яка надана позивачем на підтвердження розміру заборгованості. При цьому, суд зауважує, що даний розрахунок здійснено на підставі інформації, отриманої від оператора ГРМ, будь-яких розбіжностей щодо обсягу спожитого газу між постачальником та оператором ГРМ не міститься, відповідачем вказаний розрахунок не оспорений, власного розрахунку відповідачем суду не надано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у цьому розмірі.

Таким чином, обов`язок по сплаті заборгованості за спожитий газ, що надані до моменту набуття права власності на квартиру покладено на попереднього власника ОСОБА_1 .

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожитий газ за період з 24.03.2023 по квітень 2024 року задоволенню не підлягають, оскільки з 24.03.2023 споживачем газу за вищевказаним об`єктом є новий власник квартири ОСОБА_2 , до якої позивач не пред`являв позовних вимог та не просив залучити до участі в справі як співвідповідача.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (35,9%) у сумі 1087,05 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газзадовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газв розмірі 33 543 (тридцять три тисячі п`ятсот сорок три) грн 66 коп.

У решті позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»1087 грн 05 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.09.2024.

Суддя Алла ЦІДИК