Провадження № 4-с/752/120/24
У Х В А Л А

26.08.2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Голосіївського ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), -

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Волощука В.В.- звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Голосіївського ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) в ході виконання рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне передати справу на розгляд до Гайворонського районного суду Кіровоградської області наступних підстав.

Згідно з норами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим, згідно з частиною 1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на підставі виконавчого листа за яким відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, було ухвалене Гайворонським районним судом Кіровоградської області.

За даних обставин справа Голосіївському районному суду м.Києва не підсудна.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне передати скаргу ОСОБА_1 на розгляд до належного суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.31 ЦПК України,

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення Голосіївського ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) передати на розгляд до Гайворонського районного суду Кіровоградської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.О. Чекулаєв