Справа № 462/748/24 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М.
Провадження № 22-ц/811/1277/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 462/748/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за договором позики

в с т а н о в и в:

31 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 21 165,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 23 листопада 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72923156, на підставі якого останній отримав кредиьт 5000 грн, шляхом їх перерахування на його банківський рахунок. Договір позики укладено в електронному вигляді.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1 договору факторингу, згідно умов цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 21 165 грн. 00 коп.

Всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, відповідачем порушено договірні зобов`язання за договором позики в частині своєчасного повернення коштів та сплати відсотків за користування, що є предметом позовних вимог.

Просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики №72923156 в розмірі 21165 грн, з яких:

-5500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

-15665 грн сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 72923156 у розмірі 21165 грн, з яких:

- 5 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 15 665 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим.

Звертає увагу на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно якої, проценти за користування кредитом йому як військовослужбовцю не повинні були нараховуватися, оскільки з 03 березня 2022 року по теперішній час він бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Зазначає, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Про статус військового та готовність сплатити заборгованість у сумі, яку фактично отримав у позику він повідомляв суд та відповідача, однак такі обставини судом не були взяті до уваги.

Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме про стягнення заборгованості за основною сумою боргу.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу. Судові витрати просить розподілити пропорційно до задоволених вимог.

17 червня 2024 року від ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що позивачем доведено факт укладення вищевказаних договорів відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 2022 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підписано договір позики № 72923156.

На підставі укладеного договору, ОСОБА_1 отримав 5000 грн строком на 30 днів, процентна ставка 2,5% (фіксована).

Згідно умов договору, орієнтовна загальна вартість позики становить 6500 грн.

Згідно умов додаткової угоди №72923156 до договору позики, від 25 листопада 2022 року, позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 500 грн, викладено в новій редакції стовбець 7 таблиці п.2 договору, а саме «Орієнтовна загальна вартість позики, у грн» 7140 грн.

Згідно п.18 договору позики, якщо сума позики зазначена в п.п. 2.1 п.2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень).

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1 договору факторингу, згідно умов цього договору, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 8 від 26 липня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 21165 грн. 00 коп., з яких: 5 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 665 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно п. 1.3. договору факторингу (з відповідними змінами внесеними додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 року), ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 72923156 від 23 листопада 2022 року за період з 26 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, стверджується, що станом на 31 грудня 2023 року заборгованість не погашена та складає 21 165 грн. 00 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики в частині повернення коштів допустив заборгованість перед позикодавцем в розмірі 21165 грн, зобов`язання за яким було відступлене позивачу.

З такими висновками колегія суддів частково не погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.6 ст.81 ЦПК).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Факт отримання ОСОБА_1 позики в розмірі 5500 грн останнім визнається в зв`язку з чим вважає, що з нього підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в згаданому розмірі.

З фактом нарахування йому процентів ОСОБА_1 не погоджується з підстав наявності у нього пільг передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

З наявного в матеріалах справи фотокопії витягу з наказу №48 начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, від 02 березня 2022 року вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 з 02 березня 2022 року призваний на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

З представленої фотокопії військового квитка не вбачається, що ОСОБА_1 після призову 02 березня 2022 року був звільнений (демобілізований) в запас.

З фотокопії довідки форми №5 виданої Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного 12 квітня 2024 року №500, вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Таким чином, у період виконання умов договору позики, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, чого судом першої інстанції враховано не було.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту) в розмірі 5500 грн, оскільки в матеріалах справи не має даних, що відповідач основний борг погасив, а також він сам наявність такого боргу визнає.

Позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 15665 грн не підлягають задоволенню, оскільки на відповідача поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», щодо не нарахування процентів за користування кредитом.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст.625, 1054 ЦК України та ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено за неправильного застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а тому його слід скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 15665 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Також слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 загальної суми заборгованості за договором позики №72923156 у розмірі 21165 грн. 00 коп., виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 72923156 у розмірі 5500(п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., з яких:

- 5 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов та апеляційну скаргу задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню судові витрати за звернення до суду з позовом в розмірі 786 гривень, а з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат за подання апеляційної скарги, яка судом частково задоволена, підлягає стягненню судові витрати в розмірі 3361,7 грн.

Згідно ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» покладено більшу суму судових витрат, їм необхідно сплатити на користь ОСОБА_1 2575,70 грн (3361,7-786).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376ч.1 п.3; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05 квітня 2024 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 15665 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05 квітня 2024 року змінитив частині стягнення з ОСОБА_1 загальної суми заборгованості за договором позики №72923156 у розмірі 21165 грн. 00 коп., виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 72923156 у розмірі 5500(п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., з яких:

- 5 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2575 гривень 70 копійок.

В решті рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк