ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4661/24
провадження № 2/753/4582/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) про стягнення коштів у розмірі 241 304,53 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.04.2023 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу товару №1004/2023, за умовами якого продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах договору. Іншими умовами договору сторони погодили, зокрема, строк поставки товару, ціну договору, адресу місця доставки товару. Так, в день укладення договору, а саме 10.04.2023, позивачка на виконання умов вище вказаного договору, здійснила оплату товару в повному обсязі в розмірі 6 750 дол. США, проте відповідач в погоджені з позивачем у договорі строки товар не передав. У зв`язку з затримкою поставки товару на 3 місяці та відмовою позивачки на його подальше очікування, 22.08.2023 позивач та відповідач уклали додаткову угоду до договору, за умовами якої продавець зобов`язується повернути покупцю сплачені нею кошти в загальній сумі 6 750 дол. США (за середньо-ринковим курсом, що встановлений на день сплати), за визначеним графіком. Так, відповідач на виконання умов додаткової угоди, частково повернув позивачці грошові кошти в загальному розмірі 1 736,45 дол. США. Станом на день подання даного позову до суду відповідач кошти за товар в повному обсязі позивачу не повернув та продовжує ігнорувати її вимоги щодо їх повернення. Враховуючи наведене, позивач прохає суд стягнути з відповідача грошові кошти за непоставлений товар у розмірі 191 304,53 грн. Окрім того, позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору по поставці товару та поверненню коштів, вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у значних душевних стражданнях, що викликані неможливістю майже рік користуватися належними їй грошовими коштами; втратою доходу у зв`язку з неможливістю надавати послуги для яких придбавався товар; пошуком іншого апарату та коштів для його придбання. Зазначене стало наслідком тривожного стану у позивача, зниженням її життєвого тонусу і погіршенням загального самопочуття. На підставі викладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

07.03.2024 суддею здійснено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичного місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, з відповіді №483295 якого вбачається адреса місцезнаходження останнього: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.03.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження відповідача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , направлялись ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за вазаною у позові адресою, а саме: АДРЕСА_2 , яка також повернулась на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів за непоставлений товар у розмірі 191 304,53 грн., слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 10.04.2023 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (продавець) та фізичною особою ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір №1004/2023 купівлі продажу товару, за умовами якого продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах договору. Строк поставки товару продавцем покупцеві - протягом 20-30 днів з дня 100% оплати (п. 1.1, 1.2). Найменування товару: апарат назва 3 WAVE TL - 1 шт. (п. 2).

Іншими умовами договору сторони погодили:

- товар передається продавцем покупцеві тільки після сплати покупцем повної вартості товару на розрахунковий рахунок або в касу продавця (п.п. 3.1.);

- перехід права власності на товар відбувається після передачі товару покупцеві на підставі підписаного покупцем акту прийому-передачі товару (п.п. 3.5.);

- покупець зобов`язаний підписати акт прийому-передачі товару (п.п. 3.6.);

- ціна договору становить 253 125,00 грн. (п.п. 4.1.);

- сторони домовились, що вартість товару еквівалентна 6 750 дол. США за середнім комерційним курсом (п.п. 4.2.);

- якщо продавець не зможе поставити товар покупцеві у строк, визначений у п. 1.2. договору, то продавець повертає покупцеві сплачені покупцем кошти, або покупець може погодитися на продовження строку поставки товару (п.п. 4.3.);

- продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, вказаний у п. 2.1. договору, у повній комплектності згідно акту прийому-передачі, за адресою: АДРЕСА_3 (п.п. 5.1.1.);

- покупець зобов`язаний оплатити товар згідно з умовами, визначеними у розділі 4 договору та підписати акт прийому-передачі товару (п.п.5.2.1, 5.2.3);

- сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталось не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання (п.п. 7.4.);

- договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань по сплаті і прийому-передачі товару, але не довше дії гарантійного строку обслуговування товару. Умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін, але з обов`язковим складанням додаткового письмового додатку, який додається до основного договору. Дострокове розірвання договору можливе лише за письмовою згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законодавством України. Всі суперечки пов`язані з даним договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку. (п. 8.).

Таким чином, сторони погодили усі істотні умови договору, будь-яких зауважень чи заперечень до викладених у ньому пунктів сторони не мали, що підтверджується їх власноручними підписами в графі «продавець», «покупець». Окрім того, даний договір є чинним на момент розгляду справи та ніким не оспорювався.

Також судом встановлено, що 22.08.2023 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (продавець/постачальник) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу товару №1004/2023 від 10.04.2023, за умовами якої сторони погодили, що у зв`язку із затриманням поставки товару на 39 днів і з відмовою покупця від отримання товару, визначено у п. 2.1. основного договору, у відповідності до стст. 712, 525, 526, 530, 612, 620, 622, 664 Цивільного кодексу України і вимог Закону України «Про захист прав споживачів», продавець зобов`язується повернути покупцю сплачені ним кошти в загальній сумі 6 750 дол. США (за середньо-ринковим курсом, що встановлений на день сплати). Сторони погодили, що повернення продавцем коштів покупцю відбуватиметься в доларовому еквіваленті. Сторони погодили, що повернення продавцем коштів покупцю відбуватиметься частинами на рахунок покупця за наступним графіком:

- 23.08.2023 - 2 000 дол. США (за середньо-ринковим курсом встановленого на день сплати);

- 20.09.2023 - 2 000 дол. США (за середньо-ринковим курсом встановленого на день сплати);

- 20.10.2023 - 2 750 дол. США (за середньо-ринковим курсом встановленого на день сплати).

Таким чином, сторони погодили усі істотні умови додаткової угоди, будь-яких зауважень чи заперечень до викладених у ній пунктів сторони не мали, що підтверджується їх власноручними підписами в графі «продавець», «покупець». Окрім того, вказана додаткова угода є чинною на момент розгляду справи та ніким не оспорювалась.

У змісті позовної заяви позивач зазначає, що відповідачем частково було повернуто суму грошових коштів у розмірі 1 736,45 дол. США. При цьому, у зв`язку з постійним ігноруванням відповідачем її вимог щодо повернення іншої суми коштів, позивач змушена була звернутись до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Так, в рамках матеріалів ЖЄО №1373 від 08.01.2024, 17.01.2024 начальником СВКП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Національної поліції України капітаном поліції Антоновим К.Я. було отримано пояснення від ОСОБА_2 , який по суті поставлених запитань пояснив наступне.

ОСОБА_2 підтвердив, що між ним та позивачем 10.04.2023 було укладено договір на поставку апарату для лазерної епіляції 3 WAVE TL у кількості 1 шт. вартістю 6 750 дол. США. Позивач здійснила оплату товару в день укладення угоди в повному обсязі. На виконання умов договору ОСОБА_2 замовив у виробника вищевказаний апарат за кордоном здійснивши його оплату зі свого закордонного рахунку в КНР (Китай). Поставка товару мала відбутися на протязі 20-30 днів з дня оплати товару, однак при ввезенні даного товару на митну територію України виникли складнощі. Товар прибув до України у травні 2023 року, однак ОСОБА_1 відмовилась отримувати його посилаючись на перевищені строки поставки товару. На момент відмови ОСОБА_1 від отримання товару ОСОБА_2 не мав повної суми грошових коштів для повернення, у зв`язку із чим між сторонами була укладена вищевказана додаткова угода про повернення грошових коштів та узгоджено графік їх повернення. На виконання умов додаткової угоди, ОСОБА_2 відразу перерахував грошові кошти позивачу у розмірі 63 500,00 грн. Проте, в подальшому, враховуючи специфічність даного приладу, виникли труднощі з його реалізацією, у зв`язку із чим ОСОБА_2 не мав можливості дотримуватись графіку повернення коштів, про що він постійно повідомляв позивача. При цьому, 13.12.2023 йому все ж таки вдалося реалізувати апарат, проте враховуючи складну економічну ситуацію та брак клієнтів на даний апарат, ОСОБА_2 погодився на реалізацію даного товару з оплатою частинами. Також ОСОБА_2 зазначив, що він не відмовляється від виконання своїх зобов`язань в рамках укладеного договору та найближчим часом планує перерахувати грошові кошти.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У відповідності до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з положенням ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважаться таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося.

Аналогічні правові висновки викладено й у постанові Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17.

Враховуючи викладене вище, а також враховуючи те, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором №1004/2023 купівлі-продажу товару від 10.04.2023 та додаткової угоди від 22.08.2023 до договору купівлі-продажу товару, в добровільному порядку грошові кошти позивачу не повернув, при цьому, цілком обізнаний щодо обов`язку їх повернення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 191 304,53 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Крім того, що стосується її розміру, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд зазначає, що позивачем доведено факт завдання їй матеріальної шкоди внасідок неналежного виконання відповідачем умов договору №1004/2023 купівлі-продажу товару та умов додаткової угоди до договору купівлі продажу товару №1004/2023, з вини відповідача за непоставлений ним товар та повернення суми грошових коштів.

В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачкою доведено, що пережиті нею негативні емоції досягли певного рівня «страждань», які були викликані неможливістю майже рік користуватися належними їй грошовими коштами, втратою доходу у зв`язку з неможливістю надавати послуги для яких придбавався товар.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Керуючись приписами ст. 23 ЦК України суд, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, враховує обставини, при яких моральна шкода була заподіяна, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, глибину та тривалість душевних її страждань, час та зусилля, які були нею витрачені для відновлення свого попереднього стану.

На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума у розмірі 10 000,00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу, а також таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 10, 12, 18, 76-83, 89, 95, 141, 247, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти на непоставлений товар у розмірі 191 304,53 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 4 121,82 грн., а всього 205 426,35 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складання повного тексту рішення - 19.07.2024.