Провадження №2/447/552/24
Справа №447/1750/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.09.2024 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія« Європейська агенція з повернення боргів» подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 12.12.2018 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Р20.00205.004656689, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 35 425 грн строком на 48 місяців, 2.50% плата за обслуговування кредитної заборгованості, орієнтовна загальна вартість кредиту 90 034,91 грн. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») 17.11.2023 укладено договір факторингу №17112023 згідно з умовами якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 84 572,96 грн. з яких: 34 360,07 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 005,49 грн. - сума заборгованості за відсотками, 33 207,4 грн. сума заборгованості за комісіями.

Окрім цього, 09.10.2017 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №С16.950.76031, згідно з умовами якого встановлено кредитну лінію у розмірі 7000 грн. процентна ставка за користування кредитної лінії 48% . Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») 17.11.2023 укладено договір факторингу №17112023 згідно з умовами якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 630,74 грн. з яких: 6 953,07 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 677, 68 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Окрім цього, 20.06.2018 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Z02/19748/004040813, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 68 131 грн., строком на 36 місяців, процентна ставка 10%, плата за обслуговування кредитної заборгованості 1.85%, загальна вартість кредиту 124 757, 33 грн. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») 07.07.2023 укладено договір факторингу №07072023 згідно з умовами якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №3 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 117101.39 грн. з яких: 59 808,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 57 293,31 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Окрім цього, 18.05.2019 ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест фінанс» (далі по тексту ТОВ «ФК «Інвест фінанс») договір про надання споживчого кредиту №2, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 2 700 грн., строком на 14 днів, процентна ставка 1,5%, загальна вартість кредиту 3 267 грн. Між ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») 11.05.2021 укладено договір факторингу №11052021 згідно з умовами якого, ТОВ «ФК «Інвест фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6235 грн. з яких: 2700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3535 грн. - сума заборгованості за відсотками, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 20.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі на 23.07.2024. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.

У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Ухвалою суду від 23.07.2024 розгляд справи відкладено.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було..

За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів..

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 12.12.2018 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Р20.00205.004656689, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 35 425 грн строком на 48 місяців, 2.50% плата за обслуговування кредитної заборгованості, орієнтовна загальна вартість кредиту 90 034,91 грн. У кредитному договорі у п.1.10 встановлено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлення щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо, надання інформації по рахунку позичальника, опрацювання запитів позичальника тощо.

У паспорті споживчого кредиту, визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови.

Згідно з додатком до паспорту споживчого кредиту, графік щомісячних платежів за кредитним договором встановлено, з 12.01.2019-12.12.2022 погашення суми кредиту 35 425 грн., проценти за користування кредитом 13 910,83 грн., плата за обслуговування 40 699,08 грн., загальна вартість кредиту 90 034, 91 грн.

Відповідно до договору добровільного страхування життя №Р20.00205.004656689 від 12.12.2018, ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Страхова компанія «Уніка життя» договір страхування життя, страхова сума становить 10 149,74 грн.

Згідно з ордером- розпорядженням №1 про видачу кредиту, перераховано кошти у розмірі 35 425 на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору кредиту №Р20.00205.004656689 від 12.12.2018.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р20.00205.004656689 від 12.12.2018, за період з 17.11.2023-30.04.2024, станом на 30.04.2024 прострочена заборгованість за кредитом становить 84 572,96 грн.

09.10.2017 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») угоду про відкриття кредитної лінії №С16.950.76031, згідно з умовами якого встановлено кредитну лінію у розмірі 7000 грн. процентна ставка за користування кредитної лінії 48%.

У паспорті споживчого кредиту, визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови. Надано кредит у розмірі 1 000 грн., строком на 12 місяців, процентна ставка 48,%.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С16.950.76031 від 09.10.2017, за період з 17.11.2023-30.04.2024, станом на 30.04.2024 прострочена заборгованість за кредитом становить 18 630,74 грн.

Відповідно до договору факторингу №17112023 згідно з умовами якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників №2 до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 ТОВ "ФК "ЄАПБ набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №С16.950.76031 в сумі 18 630,74 грн. з яких: 6 953,07 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 677, 68 грн. - сума заборгованості за відсотками та кредитного договору№Р20.00205.004656689 в сумі 84 572,96 грн. з яких: 34 360,07 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 005,49 грн. - сума заборгованості за відсотками, 33 207,4 грн. сума заборгованості за комісіями.

20.06.2018 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Z02/19748/004040813, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 68 131 грн., строком на 36 місяців, процентна ставка 10%, плата за обслуговування кредитної заборгованості 1.85%, загальна вартість кредиту 124 757, 33 грн.

У паспорті споживчого кредиту, визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови.

Згідно з додатком до паспорту споживчого кредиту, графік щомісячних платежів за кредитним договором встановлено, з 20.07.2018-20.06.2021 погашення суми кредиту 68 131 грн., проценти за користування кредитом 13 213,24 грн., плата за обслуговування 43 413,09 грн., загальна вартість кредиту 124 757,33 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z02/19748/004040813 від 20.06.2018, за період з 07.07.2023-30.04.2024, станом на 30.04.2024 прострочена заборгованість за кредитом становить 117101,39 грн.

Відповідно до договору факторингу №07072023 згідно з умовами якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників №3 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ "ФК "ЄАПБ набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №Z02/19748/004040813 в сумі 117101.39 грн. з яких: 59 808,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 57 293,31 грн. - сума заборгованості за відсотками.

18.05.2019 ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» (далі по тексту ТОВ «ФК «Інвест») договір про надання споживчого кредиту №2, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 2 700 грн., строком на 14 днів, процентна ставка 1,5%, загальна вартість кредиту 3 267 грн. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію" та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором

Відповідно до договору факторингу №11.05.2021 згідно з умовами якого, ТОВ «ФК «Інвест фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідачка підписала вказані документи з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором .

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №11052021 від 11.05.2021, ТОВ «ФК «Інвест фінанс» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 42 041, та права вимоги боргу від позичальників .

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 ТОВ "ФК "ЄАПБ набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №2 в сумі 6235 грн. з яких: 2700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3535 грн. - сума заборгованості за відсотками .

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2 від 18.05.2019, за період з 11.05.2023-30.04.2024, станом на 30.04.2024 прострочена заборгованість за кредитом становить 6 235 грн.

Норми права, які застосував суд

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.

Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено сторонами не спростовано, що 18.05.2019 ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» (далі по тексту ТОВ «ФК «Інвест») договір про надання споживчого кредиту №2, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 2 700 грн., строком на 14 днів, процентна ставка 1,5%, загальна вартість кредиту 3 267 грн.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договори про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "про Електронну комерцію" погодився з умовами договору.

Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував.

Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу за тілом кредиту 2700 грн., щодо нарахованих відсотків у розмірі 3 535 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до р.4 договору позики №2 від 18.05.2019 строк кредиту може бути продовжено строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3. цього Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.4.2. (пп. 4.2.1.-4.2.3.)цього Договору. Порядок продовження строку кредиту за ініціативою Позичальника (далі- пролонгація). Пропозиція (оферта) Позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Позичальником. Якщо Позичальник здійснючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Позичальник зобов?язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів.

У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало про наявність у ТОВ «ФК «Інвест» права вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі, зокрема, 3 535 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Разом з цим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення позичальника до позикодавця з вимогою продовжити строк користування позикою, як це передбачено р.4 договору позики №2 від 18.05.2019 .

Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за умовами договору позики, укладеного з відповідачем, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 14 днів, тобто протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Відповідно до умов договору позики №2 від 18.05.2019, сума позики становила 2 700 грн., процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 1.5% за день. Строк кредитування 14 днів.

Отже, розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим договором позики №2 від 18.05.2019 становить 567 грн. (2700 грн.*1.5%*14), в іншій частині заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 2 968 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №11052021 від 11.05.2021, ТОВ «ФК «Інвест фінанс» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 42 041, та права вимоги боргу від позичальників (а.с. 13).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 ТОВ "ФК "ЄАПБ набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №2 в сумі 6235 грн. з яких: 2700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3535 грн. - сума заборгованості за відсотками.

09.10.2017 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») угоду про відкриття кредитної лінії №С16.950.76031, згідно з умовами якого встановлено кредитну лінію у розмірі 7000 грн. процентна ставка за користування кредитної лінії 48%.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 у т.ч. заяву разом з заявою на приєднання до договору добровільного страхування життя, паспортом споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику та підписані ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права кредитора у зобов`язанні, а тому позивач має право вимагати повернення позичальником боргу у розмірі 18 630, 74 грн.

12.12.2018 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Р20.00205.004656689, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 35 425 грн строком на 48 місяців, 2.50% плата за обслуговування кредитної заборгованості, орієнтовна загальна вартість кредиту 90 034,91 грн.

Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем.

Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права кредитора у зобов`язанні, а тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу за кредитом відсотків та у розмірі 51 365,56 грн.

Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

У ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина другастатті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Нікчемний правочин (частина другастатті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).

Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах.

Тлумачення частини першоїстатті 203 ЦК Українисвідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених встатті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20).

У частині першійстатті 627 ЦК Українивизначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та другастатті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першастатті 634 ЦК України).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першоїстатті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та другастатті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що : «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другоюстатті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина першастатті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третястатті 89 ЦПК України).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (п. 31.25).

Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17

Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх не вчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок (п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК України) задля задоволення інтересу боржника у юридичній визначеності (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 57).

Відповідно до п.1.10 кредитного договору №Р20.00205.004656689 від 12.12.2018 обслуговування кредиту Банком, включає в себе:

надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхс направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо: надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі - «Графік щомісячних платежів»).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для стягнення суми за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 33 207,40 грн. відсутні, за нікчемною умовою договору.

20.06.2018 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Z02/19748/004040813, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 68 131 грн., строком на 36 місяців, процентна ставка 10%, плата за обслуговування кредитної заборгованості 1.85%, загальна вартість кредиту 124 757, 33 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 у т.ч. заяву разом з заявою на приєднання до договору добровільного страхування життя, паспортом споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику та підписані ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права кредитора у зобов`язанні, а тому позивач має право вимагати повернення позичальником боргу у розмірі 117 101,39 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за кредитними договорами.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Відповідно до вищезазначених договорів факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами.

Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №2 від 18.05.2019 заборгованість у сумі 3 267 грн., за кредитним договором №С16.950.76031 заборгованість у сумі 18 630.74 грн., за кредитним договором №Р20.00205.004656689 від 12.12.2018 у сумі 51 385,56 грн., за кредитним договором №Z02/19748/004040813 від 20.06.2018 у сумі 117 101,39 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір в розмірі 2854,40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265,280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість у розмірі 190 384 (сто дев`яносто тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 2854 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн..40 (сорок) коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування та ім`я сторін

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: вул. Симона Петлюри 30, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Друзюк М. М.