Справа № 739/1188/24
Провадження № 2/739/267/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іващенка І.К.,

секретаря судових засідань Шкурат О.Г.,

представника позивача адвоката Костюченка В.К.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Костюченка В.К. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після якого спадщину прийняла його дружина, ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою нотаріуса від 13.03.2024, № 112.

До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , входив будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за якою останній проживав, що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області за № 74/31-15 від 12.03.2024.

Зазначений будинок був придбаний ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу від 28 січня 1981 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті спадщину, до якої входив в тому числі будинок за адресою: АДРЕСА_1 прийняли позивачка та відповідач. При цьому спадкоємці уклали договір про розподіл спадщини, згідно з яким розподілені належні спадкодавцеві земельні ділянки.

Позивачка вказує, що сторони бажали включити в договір розподілу і будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проте нотаріус роз`яснив, що на будинок немає правовстановлюючих документів тому його не можливо включити в договір про розподіл майна та видати свідоцтво про право на спадщину.

Наполягає що вона, як спадкоємець набула право власності на будинок і він входить до складу спадщини, тому вона змушена звертатися до суду про визнання її власником спадкового майна.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Просив справу розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову, суд виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України).

Згідно п. 5 ст. 1268 ЦК України прийняття спадщини вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно ст.. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спідкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (ч.3 ст. 1267 ЦК України).

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_1 є батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.12.1972, актовий запис № 15 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.11.2022 (а.с. 16). Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою № 112 від 13.03.2024 виданою приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. (а.с. 11).

До складу спадщини входив будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок був придбаний ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу від 28 січня 1981 року, посвідчений головою с. Карабани (а.с. 10).

Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалося обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст.. 14 Закону Української РСР від 25 грудня 1974 року № 3377-VІІІ «Про державний нотаріат» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, належало право посвідчувати угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних житлових будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійсненні за кордоном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті спадщину, до якої входив і будинок за адресою: АДРЕСА_1 прийняла позивач та відповідач, що підтверджується довідкою № 111 від 13.03.2024 виданою приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. (а.с. 9).

Сторони бажали включити в договір розподілу і будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проте у відсутності правовстановлюючих документів їм було відмовлено.

Відносно будинку за адресою: АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Згідно роз`яснення нотаріуса позивачу роз`яснено, що включити в договір розподілу будинок за адресою: АДРЕСА_1 та видати їй свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ неможливо.

Згідно довідки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 175/31-15 від 12.03.2023 та копії витягу з паспорта позивача, на даний час за цією адресою зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є донькою померлої ОСОБА_4 (а.с. 8, 17).

Відповідно довідки № 44/44 від 21.02.2024 року КП Новгород-Сіверського МБТІ реєстрація на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с. 13).

Судом встановлено, що у відповідності до технічного паспорту, зареєстрованим за № ТІ01:1920-3549-7214-0863 будинок за адресою: АДРЕСА_1 збудований в 1964 році, має загальну площу 53,7 м.кв., житлову 22,6 м.кв., до складу будинку входять: веранда І 6,2 м.кв., комора ІІ 4,6 м.кв., кухня 1-1 20,3 м.кв., кімната 1-2 22,6 м.кв.; господарські будівлі: сарай Б площею 25,7 м.кв., сарай В площею 23,8 м.кв., погріб Г площею 23,8 м.кв.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 142 197, 200, 206, 263-265 ЦПКУкраїни, ст.ст. 15, 16, 328, 355, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), право власності, у порядку спадкування за законом, на будинок з господарським будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно з технічним паспортом, зареєстрованим за № ТІ01:1920-3549-7214-0863, загальною площею 53,7 м.кв., житлову 22,6 м.кв., до складу якого входять: веранда І 6,2 м.кв., комора ІІ 4,6 м.кв., кухня 1-1 20,3 м.кв., кімната 1-2 22,6 м.кв.; господарські будівлі: сарай Б площею 25,7 м.кв., сарай В площею 23,8 м.кв., погріб Г площею 23,8 м.кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя І.К. Іващенко