Справа № 405/8854/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», про стягнення страхового відшкодування

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Ленінського районного суду міста Кіровограда з позовом до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначила, що 29 січня 2023 року приблизно о 17 год. 30 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «БАЗ-22154», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Бобринецький шлях в м. Кропивницький зі сторони вул. Великої Пермської в напрямок вул. Кавказької площі не переконався в безпечності своїх дій, проявив особисту неуважність та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом - ОСОБА_3 ), яка перетинала проїзну частину дороги по ходу руху транспортного засобу. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 , донькою якої є позивач, загинула на місці події.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРДР за №00000142.

Вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та притягнуто до кримінальної відповідальності.

На момент дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП) цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «БАЗ-22154», д.н.з. НОМЕР_1 , була забезпечена відповідачем відповідно до полісу №АР/1862432 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю за полісом № НОМЕР_2 становить 320 000 грн.

В подальшому, у встановленому законом порядку позивач та чоловік померлої ОСОБА_3 звернулися до відповідача з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування, в тому числі, із заявами про страхову подію, заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (80 400 грн), витрат на поховання в розмірі 24 200 грн, а також відшкодування шкоди особі, яка була на утриманні померлої, у розмірі 36 заробітних плат, встановлених на дату ДТП, що становить 241 200 грн.

На момент ДТП позивач навчалася у Центральноукраїнському вищому професійному училищі імені Миколи Федоровського 3 атестаційного рівня з 01.09.2020 року, повний курс навчання закінчувався 30 червня 2023 року, а тому, остання має право на отримання страхового відшкодування, відповідно до вимог п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Закон № 1961-IV).

Відповідачем було виплачено заявникам відшкодування моральної шкоди в розмірі 53 600 грн, та 24 200 грн витрат на поховання.

В частині виплати витрат на утримання, які передбачені вимогами п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV, відповідачем було відмовлено.

У зв`язку з цим, позивач звернулася до суду з позовом, просила стягнути з відповідача на її користь невідшкодовані витрати на утримання, передбачені п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV.

Ухвалою від 08 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», про стягнення страхового відшкодування передано на розгляд Подільського районного суду міста Києва

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.03.2024 представник позивача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, зазначив, що матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовних вимог про встановлення факту перебування на утриманні позивач не заявляла. З цих підстав вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 241 200,00 грн., страхового відшкодування, у зв`язку із смертю потерпілого слід відмовити повністю.

Також зазначив, що при розрахунку страхового відшкодування у розмірі 241 200 позивачем не враховано, що до закінчення її навчання залишилося 5 місяців, а тому, сума страхового відшкодування, яке могло би бути сплачено на користь останньої у випадку надання повного переліку документів, передбачених пп. е) п. 35.2. ст. 35 Закону № 1961-IV, могла б становити 33 500 грн.

Враховуючи наведені обставини, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Стороною позивача також було подано відповідь на відзив, в свою чергу, стороною відповідача надано заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

29 січня 2023 року в місті Кропивницькому внаслідок ДТП загинула ОСОБА_3 . Вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та притягнуто до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , який під час ДТП керував транспортним засобом «БАЗ-22154», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 24-28).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортного засобу «БАЗ-22154» д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена у відповідача полісом №АР/1862432 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 22).

Позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 39).

Відповідачем було надіслано представнику позивача лист про надання додаткових документів, які необхідні для прийняття вмотивованого рішення про (відмову) здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та повідомлення щодо призупинення строку для прийняття такого рішення (а.с. 44).

09 жовтня 2023 року відповідачем прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на користь позивача у загальному розмірі 77 800 грн, яке складається з 53 600 грн відшкодування моральної шкоди та 24 200 грн відшкодування витрат на поховання.

30 жовтня 2023 року представником позивача направлено відповідачу досудову вимогу про сплату страхового відшкодування по втраті годувальника відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV (а.с. 45-46).

23 листопада 2023 року відповідач направив на адресу представника позивача листа, яким повідомив, що станом на дату надання відповіді по страховій справі № 70378/Ж, для визнання майнової вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, не було отримано всіх необхідних документів, як того вимагають приписи ст. 35 Закону № 1961-IV (а.с. 47).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Законом № 1961-IV.

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, питання щодо виплати страхового відшкодування або відмови у її виплаті має вирішуватись у відповідності із нормами спеціального Закону.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 34 Закону № 1961-IV визначено дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, що включає в себе проведення розслідування обставин події та підтвердження настання або ненастання страхового випадку.

Пунктом 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV встановлено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Таким чином, Страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування, щодо здійснення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» книги п`ятої «Зобов`язальне право».

Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Страхове відшкодування особі, яка має право на отримання страхового відшкодування на підставі пункту 1 частини першої статті 1200 ЦК України (дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років)), може здійснюватися одним із таких способів: 1) шляхом виплати щомісячних платежів до досягненням особою відповідного віку, за умови відсутності випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, для стягнення одноразового платежу; 2) шляхом виплати одноразової виплати (але не більше як за три роки наперед) у разі існування випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, та подальшої виплати щомісячних платежів до досягненням особою відповідного віку із виключенням суми одноразової виплати.

Законом не передбачено одночасного стягнення на користь особи, яка перебувала на утриманні померлого, як щомісячних платежів, так і одноразової виплати за один і той же період, оскільки це призводить до подвійного стягнення коштів з відповідальної особи за одне і теж правопорушення.

У випадку, якщо строк до досягнення особою, яка має право на отримання страхового відшкодування відповідного віку або настання події, на підставі пункту 1 частини першої статті 1200 ЦК України, становить менше трьох років, то страхове відшкодування здійснюється або шляхом виплати щомісячних платежів до досягненням особою такого віку, або у разі існування випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, шляхом одноразової виплати (загальна сума за строк до досягнення відповідного віку).

Із закінченням навчання особи, яка перебувала на утриманні померлої (але не пізніше ніж до досягнення нею 23 років), закон пов`язує припинення здійснення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до довідки Центаральноукраїнського вищого професійного училища імені Миколи Федоровського за № 585 від 03 лютого 2023 року, на момент смерті ОСОБА_3 , яке мало місце 29 січня 2023 року, позивач продовжувала навчання у зазначеному навчальному закладі за професією «Офісний службовець (бухгалтерія); адміністратор», повний курс навчання за якою закінчується 30 червня 2023 року.

Отже, оскільки до закінчення навчання позивача залишилося 5 місяців, сума страхового відшкодування мала становити 33 500, а не 241 200 грн, як зазначено у позові.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача невідшкодовані витрат на утримання, у розмірі 33 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково;

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 невідшкодовані витрати на утримання, у розмірі 33 500 (тридцять три тисячі п`ятсот) гривень;

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 05 червня 2024 року об 11 годині 30 хвилин в залі судових засідань Подільського районного суду м. Києва;

Надати строк до 06 травня 2024 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк