Справа № 522/6672/13-ц
Провадження № 6/522/320/24
УХВАЛА

05 вересня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Тетькової В.М.,

розглянувши подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника по справі за позовом ПАТ Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

26 квітня 2024 року від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича до суду надійшло подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавчий лист № 522/6672/13-ц, виданий 22 липня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредитному договору у сумі 24739,63 дол. США та судовий збір у сумі 1 977,43 грн.

Малолітню ОСОБА_2 , 12.11.2018 року було зареєстровано 17 серпня 2019 року вже після відкриття виконавчого провадження, за адресою: АДРЕСА_1 .

На зазначене майно, як зазначає Виконавець, повинно було відбутись стягнення в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом.

На момент звернення до суду, відсутнє правове регулювання, яке дозволяє виконавцю здійснити примусове звернення стягнення на майно, яким користується неповнолітня особа, через отримання дозволу органу опіки і піклування.

Разом з цим, Порядком реалізації арештованого майна визначено, що підставою для примусової реалізації майна боржника, право користування яким мають діти, окрім дозволу органу опіки та піклування є також відповідне рішення суду.

З огляну на вищевикладене, Приватний виконавець просив надати можливість на стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: квартиру, загальною площею 43, 2 кв.м., житловою площею 26, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі протоколу передачі раніше визначеному складу суду, справа розподілена на суддю Чернявську Л.М.

З врахуванням перебування головуючого по справі в щорічній відпустці, справа разом з поданням отримана 20 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року прийнято до провадження подання Приватного виконавця. Призначено подання до розгляду в судовому засіданні.

20 серпня 2024 року від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. Також було надано Актовий запис про народження ОСОБА_2 № 1659 від 15 листопада 2018 року; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 .

27 серпня 2024 року від представника АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до суду надійшли пояснення у відповідності до яких, просили суд задовольнити подання приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням від 16 жовтня 2013 року по справі 522/6672/13 вирішено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення боргу задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості в розмірі 197743,86 грн., що є еквівалентом 24739, 63 дол. США та судовий збір в розмірі 1 977,43 грн..

27 травня 2014 року, банком отримано виконавчий лист по вищезазначеному рішенню.

Ухвалою суду від 11 червня 2019 року видано дублікат виконавчого листа по справі №522/6672/13-ц виданий Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредитному договору у сумі 24739,63 дол. США та судовий збір у сумі 1 977,43 грн.

Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №522/6672/13-ц виданий Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредитному договору у сумі 24739, 63 дол. США та судовий збір у сумі 1977,43 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. від 08 серпня 20219 року за ВП № 59760916 постановлено відкрити виконавче провадження за виконавчим документом № 522/6672/13-ц виданий 22 липня 2019 року про стягнення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредитному договору у сумі 24739,63 дол. США та судовий збір у сумі 1 977,43 грн.

У день винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження були також винесені постанови про арешт майна та коштів боржника, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника. Відомості про арешт рухомого та нерухомого майна боржника було внесено до відповідних державних реєстрів.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанову від 08.08.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59760916 приватним виконавцем надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

Таким, чином, незважаючи на обізнаність про відкрите виконавче провадження, ОСОБА_1 декларацію приватному виконавцю не надано, інших дій на здійснення своїх прав чи обов`язків вчинено не було, що є порушенням п. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним виконавцем вжито заходів щодо розшуку нерухомого майна Боржника та виявлено квартиру, загальною площею 43, 2 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 367323259 від 26.02.2024 року.

З відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 01.05.2024 за вих. № 153В/01-24 вбачається, що ОСОБА_1 з 17.04.2002 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно з відповіддю Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 07.03.2024 за вих. № 63елВ/01.24, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована малолітня особа - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є онукою Боржника та була зареєстрована в квартирі 17.08.2019 року, тобто, через 9 днів після відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження № 59760916 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості.

Відповідно до абз. 10 п. 3 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 за № 2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із визначеними цим пунктом документами, зокрема з копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

03 квітня 2024 року до приватного виконавця надійшов лист на його звернення від Приморської районної адміністрації ОМР за вих. № 01-11/473/1вих від 29.03.2024, за змістом якого повідомлено про відсутність підстав для надання дозволу на вчинення правочину щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , де право користування має вищезазначена малолітня особа.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, шостої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року N 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за N 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від ід 25 листопада 2019 року в справі N 718/482/15-ц (провадження N 61-16089св19) від 10 жовтня 2019 року в справі N 751/15667/15-ц (провадження N 61-12151св19).

З наведеного вбачається, що передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливою.

Разом із тим, чинним законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Як вбачається зі змісту пунктів 66-67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року N 866, на які послалася Приморська районна адміністрація, надаючи відповідь на запит приватного виконавця щодо надання попереднього дозволу на реалізацію нерухомого майна, з метою укладення правочинів щодо нерухомого майна, право власності або користування, яким має дитина, до органів опіки та піклування мають звертатися батьки або особи, які їх замінюють, тобто особи, які є власниками майна або законними представниками дитини, у разі якщо остання є власником, й заінтересовані в укладенні правочину.

Однак особливістю примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання судового рішення є те, що власник майна не є заінтересованою в його реалізації особою й, відповідно, свою волю не виявляє. Продаж такого майна ініціюється державним або приватним виконавцем через спеціальну установу, при цьому зацікавленою особою виступає є стягувач у виконавчому провадженні, а не боржник. Разом з тим, стягувач не має права вчиняти дії, пов`язані з передачею майна боржника на примусову реалізацію. В свою чергу боржник, як зазначалося, не є зацікавленою особою, що має наслідком ухилення його від звернення до органів опіки та піклування за отриманням дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке або право користування яким мають діти. В той же час, чинним законодавством не передбачено механізмів зобов`язання батьків або осіб, які їх замінюють, отримувати такий дозвіл у примусовому порядку.

Також, слід зазначити, що з листа Приморської районної адміністрації від 29 березня 2024 року за № 01-11/473/1вих вбачається, що на момент направлення листа, на адресу Приморської районної адміністрації ОМР будь-яких заяв щодо відчуження нерухомого майна право користування яким має малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 від представників останніх не надходили.

Разом із тим, виконавець в силу приписів частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3, 6, 22 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі N 755/12052/19 (провадження N 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Тобто, на думку Великої Палати Верховного Суду державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

Отже, чинне законодавство України передбачає можливость звернення з поданням за викладених обставин.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 10 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеного вбачається, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом в порядку, встановленому в статті 435 ЦПУ України.

Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Частиною восьмою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Під час розгляду заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

Звертаючись з поданням, приватним виконавцем не дотримано порядку, який є передумовою звернення до суду, зокрема, не надано доказів звернення з заявою до органу опіки та піклування та відповідно отримання ним відповіді як суб`єкта звернення з метою існування підстав вирішення питання судом, тому у задоволенні подання слід відмовити саме з цих підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 3, 260, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника по справі за позовом ПАТ Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Чернявська Л.М.