ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 644/2469/24

провадження № 22-ц/818/2282/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Савенко М.Є.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року у складі судді Ізмайлова І.К.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зняття арешту з квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено. Роз`яснено позивачу, що він має право на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця, у порядку, встановленому ст.ст. 447 - 453 ЦПК України.

Ухвала мотивована тим, що оскільки арешт на майно заявника було накладено постановою державного виконавця від 26.04.2023 в межах виконавчого провадження № 67621872 питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», з урахуванням вимог та особливостей, зазначеного розділу, а не в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив визнати дії державного виконавця ОСОБА_3 неправомірними та такими, що порушують його права та свободу як власника і зобов`язати її зняти арешт з його майна.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що права ОСОБА_1 порушені, оскільки він через наявний незаконний арешт на квартиру не може вільно розпоряджатись належним йому майном.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту заяви змісту заяви, арешт на майно заявника було накладено постановою державного виконавця 26.04.2023 в межах виконавчого провадження № 67621872.

ОСОБА_2 є стороною виконавчого провадження - боржником.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції керувався вимогами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, та виходив з того, що законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини шостої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

У частинах першій та другій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Предметом спору у цій справі є дії органів виконавчої служби під час вчинення виконавчих дій, зокрема, щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 67621872 .

Утім, у матеріалах цієї справи відсутнє судове рішення або рішення іншого органу (посадових осіб), на виконання якого видано виконавчий документ і державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 67621872 та накладено арешт.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Проте у цій справі з такою вимогою звернувся боржник, якому належить арештоване майно.

У статті 447 розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до вимог викладених в заяві, ОСОБА_1 просив зняти арешт з квартири, а також заявив вимогу направлену до виконавця Рибалка К.Р. із зобов`язанням скасувати рішення про арешт, що свідчить з незгодою з діями виконавця та дає підставу вважати, що це скарга на бездіяльність останнього.

Невірне формулювання вимоги, що є незрозумілим для суду не може бути підставою для відмови у відкритті провадження, а є наслідком залишення заяви без руху для усунення недоліків зазначених судом.

За таких обставин, суд дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

З огляду на викладене відповідно до ст. 379 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає

Повний текст судового рішення складено 09.09.2024

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

М.Є.Савенко