ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5306/24 Справа № 214/8009/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони справи :

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року, ухваленого суддею Ковтун Н.Г., в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2023 р. позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 96 904,01 грн. та судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до Заяви б/н від 14.12.2020 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредит ного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 75 000 гривень.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 28.06.2023 року має заборгованість в розмірі 96 904,01 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 76 559,70 грн., заборгованість за простроченими відсотками 20 344,31 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту відповідно до заяви б/н від 14.12.2020 року в розмірі 76 559,70 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір у сумі 2120,51 гривень.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм процесуального і матеріального права, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у розмірі 20 344,31 грн., ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог Банку. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Звертає увагу на те, що в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 14.12.2020, яка особисто підписана позичальником ОСОБА_1 передбачені основні умови кредитування: п.1.3 Процентна ставка, відсотків річних -40,8% для карт Універсальна GOLD: п.1.4 порядок повернення кредиту шляхом договірного списання з рахунків клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту, розмір процентів, що підлягають сплаті за цим Договором; п.1.5 наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором, зокрема узгоджена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 80,16%. Тобто, сторонами при укладені Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, а тому підстави для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується і в цій частині не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.12.2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, в якій міститься узагальнена інформація щодо умов кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», порядку повернення кредиту та безпосередньо Витяг з умов та правил надання банківських послуг (Преамбула) (а.с.39-46).

Додатково позичальник підписав умови кредитування, в яких відображено інформацію про кожен з типів продукту за карткою «Універсальна»: «Універсальна» та «Універсальна Голд» (а.с.47-49). Деталізації, який конкретно тип продукту було обрано позичальником, заяви витяги не містять.

12.04.2019 року ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок, було видано наступні кредитні картки НОМЕР_1 , термін дії 04/22 та 14.12.2020 року картку НОМЕР_2 , термін дії 05/24. (а.с.38).

Як слідує з довідки про зміну умов кредитування за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: 14.12.2020 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 75 000,00 грн, після чого 10.09.2021 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.37).

Активно користуватись кредитними коштами відповідач почав з 12.04.2019 що слідує з розрахунку заборгованості та виписки за договором (а.с. 7-36).

Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 14.12.2020 станом на 28.06.2023 року становить 96 904,01 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 76 559,70 грн., заборгованість за простроченими відсотками 20 344,31 грн (а.с.7-9).

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відмовляючи позивачу у вимозі про стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції, виходив з недоведеності цих позовних вимог, оскільки суду не надано доказів, які б підтвердили, що сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки дослідженням змісту підписаної відповідачем анкети-заяви та заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг судом встановлено, що відомості про погоджений сторонами розмір процентної ставки при укладенні кредитного договору відсутні. Так, підписана відповідачем анкета-заява містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, видачу кредитної картки, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги, сплату процентів за користування кредитом. Аналогічно має місце з паспортом споживчого кредиту, де зазначений перелік усіх типів кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак не деталізовано, який з них обрано саме відповідачем. Довідки банку також містить інформацію про видачу позичальникові кредитної картки та її перевипуск за типом «Універсальна» Gold, однак без деталізації за яким конкретно типом кредитування.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується із доводами позивача в частині наявності підстав для стягнення процентів, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Так, Банком на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками надані наступні докази: розрахунок заборгованості (а.с.7-9); виписка по рахунку відповідача за період з 12.04.2019 по 29.06.2023 (а.с.10-36); Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) (а.с.37); Довідку про видачу ОСОБА_1 за договором № б/н двох кредитних карток:MasterCard World Black Edition (строк дії 04/22) та Карта «Универсальна» GOLD (строк дії 05/24); Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка особисто підписана позичальником ОСОБА_1 14.12.2020 (а.с.39-46); Інформацію про умови кредитування, яка також підписана позичальником 05.05.2020 (а.с.47-49); Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», зокрема і карток Карта «Универсальна» GOLD (а.с.50); ксерокопія паспорта позичальника ОСОБА_1 (а.с.53-55);

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Наведені вище, надані позивачем докази зокрема: Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка особисто підписана позичальником ОСОБА_1 14.12.2020 (а.с.39-46), де зокрема у п.1 Істотні умови Договору «Кредитні картки» - п.1.3 зазначена процентна ставка відсотків річних, зокрема для карт «Универсальна» GOLD» - 40,8% річних; у п.1.5 Наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором по картці «Универсальна» GOLD» застосовується 81,6% річних (а.с.39-40), підтверджують його приєднання до умов договору в розумінні положень статті 634 ЦК України, оскільки, підписавши перелічені вище документи, відповідач особисто ознайомився з запропонованими йому умовами кредитування, тобто був обізнаний з умовами на яких отримав наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору в частині сплати процентів за користування кредитними коштами.

У позові банк просив стягнути окрім тіла кредиту, також заборгованість за простроченими відсотками в сумі 20 344,31 грн. станом на 28.06.2023 року.

З позовної заяви вбачається, що позивач нарахував відповідачу борг за проценти за користування кредитом в розмірі 20 344,31 грн. станом на 28.06.2023 року, строк дії останньої отриманої відповідачем картки - 05/24, тобто на день нарахування боргу за процентами, строк дії картки не закінчився, тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення заборгованості за процентами.

Окремо слід зазначити, що заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 20 344,31 грн., згідно розрахунку заборгованості нарахована банком за період з 01.09.2021 по 01.03.2022 та після цього часу залишилась незмінною.

За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 20 344,31 грн. підлягає повному задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні цих позовних вимог з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом б/н від 14.12.2020 року.

Згідно положенням ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом Банком сплачено судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. (а.с.1), а при зверненні до суду з апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у сумі 4026 грн. (а.с.96).

Суд першої інстанції, частково задовольнивши вимоги Банку по тілу кредиту, стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 120,51 грн., проте, з урахуванням стягнення судом апеляційної інстанції процентів за користування кредитом та стягнення судом першої інстанції заборгованості за тілом кредита, позовні вимоги Банку до ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, відповідно рішення суду першої інстанції в частині суми судового збору підлягає зміні в бік збільшення розміру судового збору з 2 120,51 грн. до 2684, 00 грн.

За розгляд справи в суді апеляційної інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4026 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, , рах. № НОМЕР_4 , МФО №305299, заборгованість за простроченими відсотками за договором № б/н від 14.12.2020, станом на 28.06.2023 в розмірі 20 344,31 грн. (двадцять тисяч триста сорок чотири гривні 31 копійку) та 4026 грн. (чотири тисячі двадцять шість гривень) судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року в частині судового збору змінити, збільшивши розмір судового збору, стягнутого судом з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк, з 2 120,51 грн. до 2684, 00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: