У Х В А Л А

21 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 752/2560/21

провадження № 61-10350ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Пророка В .В.

розглянув касаційні скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Омеляна Ігоря Володимировича та представника ОСОБА_3 - адвоката Ковальчука Степана Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з відповідача на користь кожної з них: 3 750,00 доларів США авансу; 106 707, 00 грн штрафу, що на день подання позову є еквівалентом 3 750,00 доларів США; 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 17 720,00 грн збитків на користь ОСОБА_4 та 8 300,00 грн збитків на користь ОСОБА_2

11 вересня 2023 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 500,00 доларів США авансу, 99 750,00 грн штрафу, 8 300,00 грн збитків, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 14 275,00 грн витрат на правову допомогу та 2 188,33 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 500,00 доларів США авансу, 99 750,00 грн штрафу, 8 300,00 грн збитків, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 14 275, 00 грн витрат на правову допомогу та 2 191,06 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

28 травня 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Ковальчука С. М. задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс у розмірі 3 750,00 доларів США, витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 778,52 грн та судовий збір в розмірі 997,52 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс у розмірі 3 750,00 доларів США, витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 778,52 грн та судовий збір в розмірі 997,52 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

18 липня 2024 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Омелян І. В. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, в якій просить її скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

18 липня 2024 року представник ОСОБА_3 - адвокат Ковальчук С. М. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, в якій просить її скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судове рішення в справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною.

Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково (підпункт «г»).

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У справі предметом позову є стягнення на користь кожного з позивачів: 3 750,00 доларів США авансу; 106 707, 00 грн штрафу; 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 17 720,00 грн збитків на користь ОСОБА_4 та 8 300,00 грн збитків на користь ОСОБА_2 , що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (757 000,00 грн).

Під час вирішення питання про відкриттякасаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) в справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У касаційних скаргах не зазначено, що розгляд справи в касаційному суді має виняткове значення для ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У доводах касаційних скарг відсутнє посилання на суспільний інтерес у вирішенні спору та необхідність у формуванні чи суперечливість у практиці застосування статей 22, 23, 570, 571, 610, 635, 657, 678 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд враховує предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, судову практику в такій категорії справ та вважає, що справа не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України та відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Такий висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Омелян І. В. та представник ОСОБА_3 - адвокат Ковальчук С. М. подали касаційні скарги на судове рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційними скаргами, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Омеляна Ігоря Володимировича та представника ОСОБА_3 - адвоката Ковальчука Степана Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

А. С. Олійник

В. В. Пророк