КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/4621/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8957/2024Головуючий у суді першої інстанції - Яценко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ПрАТ «СК «Юнівес», ПрАТ «АСК «Омега», у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь 66 139,17 грн матеріальних збитків, 56 490,21 грн інфляційні втрати, 11 828,95 грн - три відсотки річних з 12.04.2017 по 28.03.2023, а разом - 134 458,33 грн. Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача 28 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, судові витрати за складання звіту 2 402,00 грн та судові витрати за судову експертизу в розмірі 1 015,20 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 12.04.2017 о 09 год. 33 хв., керуючи автомобілем марки «Nissan», д.н.3. НОМЕР_1 , по вул. Луговій, 15 в м. Києві, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції руху, при виникненні перешкоди не вжив заходів для безпечного об`їзду та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження автомобілів, чим порушив пл. 12.1, 12.3 ПДР України.

Позивач вказує, що розмір завданої йому шкоди оцінений ТОВ «Клевер Експерт», та згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 168/03-18 від 30.03.2018 складає 237 033,90 грн.

На думку позивача, оскільки факт заподіяння шкоди, факт настання події в ході якої завдано шкоди, вина ОСОБА_2 у завданні матеріальної шкоди та причинний зв`язок між його діями та настанням шкоди підтверджується належними та допустими доказами, тому позов підлягає задоволенню (т. 1 а.с. 2-7, 141-145, т. 2 а.а. 128).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено (т. 2 а.с. 133-140).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно розподілив вину між учасниками ДТП за принципом 40% за відповідачем ОСОБА_2 та 60% за позивачем ОСОБА_1 , не мотивуючи таке рішення абсолютно нічим. Причому висновки суду впливають на розгляд іншої цивільної справи де аналогічні вимоги про відшкодування шкоди заявлені ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (№ 756/4318/20) (т. 2 а.с. 146-154).

17.04.2024 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивачем не надано остаточних розрахункових сум з яких складаються позовні вимоги, що свідчить про недостатню обґрунтованість вимог позивача та можливість змушувати суд приймати рішення на основі наявної інформації, що не відповідає принципам справедливості та правової доктрини. Окрім того, у суді першої інстанції позивач просив застосувати вину у співвідношенні 60/40 між відповідачем та позивачем, відповідно. Проте, в апеляційній скарзі від просить змінити це співвідношення на 80/20, що не було предметом спору на етапі суду першої інстанції, тому не може бути прийнято судом до уваги (т. 2 а.с. 181-185).

22.08.2024 представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 було подано спільну заяву про затвердження мирової угоди, в якій посилались на те, що сторони даної справи дійшли згоди по врегулюванню спору, просили затвердити мирову угоду, укладену між ними 24.07.2024.

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, умови мирової угоди підтримують.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Зазначена заява з мировою угодою приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

За правилами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Вивчивши матеріали справи та подану спільну заяву учасників справи, апеляційний суд вважає, що умови, які наведені в мировій угоді, направлені на врегулювання спору на підставі взаємних поступок сторін, які стосуються виключно прав та обов`язків сторін. Умови мирової угоди викладені сторонами на окремому аркуші та підписані з однієї сторони позивачем, з другої сторони відповідачем.

В укладеній мировій угоді, сторонами зазначено, що наслідки укладення мирової угоди передбачені ст. 256 ЦПК України їм зрозумілі.

Роз`яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи, що мирова угода, укладена між позивачем та відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін та вирішує спір, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає визнанню нечинними, затверджує укладену між сторонами по справі мирову угоду та закриває провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 4691-8427-4517-5743 від 25.03.2024 (т. 2 а.с. 173).

50% від сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги становить:

1 152,60 грн /50% = 576,30 грн

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції прийнято затверджену між сторонами мирову угоду, тому підлягає поверненню ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 255, 256, 362, 368, 373, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригодина наступних умовах:

Громадянин України ОСОБА_1 , позивач у даній справі, - надалі «СТОРОНА-1» та

Громадянин України ОСОБА_2 , відповідач у даній справі, - надалі «СТОРОНА-2», а разом іменуються як «СТОРОНИ» досягли згоди, щодо мирного врегулювання у цивільній справі № 756/4621/19

1. СТОРОНА-1 повністю відмовляється від будь-який майнових чи немайнових претензій (вимог) до СТОРОНИ-2.

2. СТОРОНА-2 повністю відмовляється від будь-який майнових чи немайнових претензій (вимог) до СТО РОНИ-1.

3. СТОРОНИ погодили своїми підписами, що розуміють зміст ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. СТОРОНИ стверджують, що у зв`язку з укладенням цієї мирової угоди жодних майнових чи немайнових вимог, претензій тощо, які стосуються предмета позову чи спірних правовідносин, один до одного вони не матимуть за умови належного виконання своїх обов`язків за даною мирової угодою.

5. СТОРОНИ заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть та не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі держави.

6. Дана мирова угода складена в трьох екземплярах, перший надається СТОРОНІ-1, другий - СТОРОНІ- 2, третій - до суду, у провадженні якого перебуває цивільна справа № 756/4621/19.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригодизакрити.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) 50 % судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року у розмірі 576,30 грн, сплачений відповідно до квитанції про сплату № 4691-8427-4517-5743 від 25 березня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді