ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/3289/23

Провадження № 22-ц/4820/1609/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 689/3289/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованость, яка складається з 15000 грн. за тілом кредиту, 39402 грн. процентів за користування кредитом та 17910 грн - відсотки нараховані за 60 календарних днів, всього, а також 2147,20 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 5549646 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 15 000 грн., строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту (11.02.2023) вказана в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день.

11 лютого 2023 року відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконав.

У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 р. по 30.04.2022 р. за всіма кредитними договорами.

У період з 01.05.2022 по 09.09.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою.

Позивачем - «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нараховано відсотки за 60 календарних днів (10.09.2022 08.11.2022) в межах строку договору у розмірі наступним порядком 15000*1,99 % = 298,5 грн.* 60 календарних днів =17 910 грн.

Отже, звертав увагу на те, що ТОВ «Авентус Україна» закінчило нарахування, а позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто, нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. На виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов Кредитного договору.

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору.

29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач, просив задоволити позов.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року вказаний позов було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5549646 від 16 лютого 2022 року в розмірі 55 402 грн., яка складається із наступного: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39 402 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» витрати на правову допомогу в розмірі 7661 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судовий збір в розмірі 1644 грн. 82 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що судом не взято до уваги, що роздруківки з сайту не є належними доказом укладення договору, на погоджених сторонами умов, оскілки такий доказ залежить від волевиявлення сторони і не позбавляє його можливості внести зімни в умови та правила.

Також, апелянт, посилаючись на правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі №342/180/17 вказує, що позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА не надано суду доказів, які б свідчили про внесення його до Довірчого списку, та відповідно, можливості генерувати електронний цифровий підпис.

Вказує, що оскільки між сторонами укладено споживчий кредитний договір, то позивач мав би надати докази виконання обов`язку щодо досудового врегулювання спору. Однак, таких доказів надано не було.

Також, звертає увагу, що судом не враховано запровадження на території України воєнного стану. У зв`язку з цим, він, як споживач, звільнений від відповідальності за виконання прострочення за споживчим кредитом.

Апелянт також вказує, що судом не враховано, що він є безробітним, а також має на утриманні неповнолітню дитину.

ОСОБА_2 не погоджується також і з стягненням витрат на правничу допомогу в розмірі 7661 грн, вважає такий розмір не доведений належними і допустимими доказами.

На вказану апеляційну скаргу від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - адвоката Крюкової М.В. надійшов відзив, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що доводи апелянта не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства, просить оскаржуване рішення залишити без змін. Також представник позивача заявила клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції та просить стягнути з відповідача на користь товариства 8000 грн.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5549646 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надає ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 15 000 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Відповідно до п. 1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

Сума кредиту 15000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати платежів) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до цього договору (п.п. 1.3., 1.4 договору).

Тип процентної ставки - фіксована.

В п. 1.4. сторони погодили, що у позивача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі зверненнчя до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

У пункті 2.1 даного Договору про надання споживчого кредиту, закріплено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача включаючи використання реквізитів платіжної картки.

Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору.

Пунктом 1.7 визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6961,93% річних.

Як вбачається з пункту 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 122460 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 113550 грн.

Як зазначено в пункті 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А120958. Він містить її податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як фактором було укладено Договір факторингу № 29.05/23-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 29 травня 2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за Договором № 5549646 про надання споживчого кредиту від 16 лютого 2022 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 54402 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39402 грн. сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не повернув отримані кошти у визначений кредитним договором строк, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 15000 грн та прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5440 2грн, є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, оскільки позивачем доведено та обґрунтовано належними доказами наявність права вимоги за кредитним договором № 5549646 тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» слід стягнути прострочену заборгованість.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду про відмову в стягненні відсотків, нарахованих ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» як новим кредитором за 60 календарних днів в період з 10 вересня 2022 року по 8 листопада 2022 року в розмірі 17 910 грн.

Так, з абз. 2 п. 1.1. Договору Факторингу перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку 3 1 та є невід`ємною частиною Договору.

З додатку № 1 до Договору Факторингу № 29-05/2023 від 29.05.2023р. вбачається, що Клієнт відступив Факторові право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 (порядковий номер 9417) на загальну суму 54 402 грн., з них: сума заборгованості за основною сумою боргу - 15 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 39 402 грн. Тобто, станом на 29 травня 2023 року до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 54 402 грн.

Отже, нарахування позивачем відсотків за період з 10 вересня 2022 року по 8 листопада 2022 року, дійсно суперечить укладеному договору факторингу 29 травня 2023 року.

Також, апеляційний суд погоджується та вважає вірним застосування принципцу пропорційності при визначенні розміру витрат за надання правничої правової допомоги в суді першої інстанції.

Щодо доводів апелянта апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 10.01.2024 р. подав відзив на позовну заяву. Доводи відзиву були в повному обсязі досліджені судом першої інстанції та в судовому рішенні наведені відповідні висновки. Крім того, 16.01.2024 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» надійшла відповідь на відзив, доводи якого теж були досліджені судом про що свідчить рішення суду.

Як вбачається з апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є точно аналогічними доводам його ж відзиву на позовну заяву та яким надана правова оцінка і в мотивувальній частині цієї постанови.

За таких обставин, колегія суддів, вважає недоцільним надавати оцінку вказаним доводам окремо, так як відповідні висновки щодо обставин справи викладені у постанові.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що в разі не згоди з умоваим уклаеного кредитного договору, порядком його укладення, відповідач не був позбалений можливості оскаржити кредитний договір, однак вказаного не зробив.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором № 5567473 про надання споживчого кредиту від 19 лютого 2022 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

Отже, за навдених обставин слід прийтити до висновку, що судом першої інстанції обставини справи були належними чином досліджені та перевірені, висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

При цьому, правильно встановивши обставини справи, суд допустив арифметичну помилку, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні.

Вбачається, що судом стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 55 402 грн., яка складається із наступного: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39 402 грн. - сума заборгованості за відсотками. Однак, в результаті додавання судом допущено помилку, тому вірним є загальна сума 54402 грн.

Відповідно слід змінити і розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача 72312 грн.

Позов підлягає задоволенню в сумі 54402 грн. тобто на 75,23 % (54402 грн. х100: 72312).

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2147,20 грн., а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» слід стягнути судовий збір за подання позову в сумі 1615,33 грн. (2147,20 грн. х75,23%).

З відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 7523 грн. (10 000 грн. * 75,23 % : 100 %).

Стосовно витрат на правову допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді апеляційної інстанції, заявлених представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу в розмірі 8000 грн. Слід зазначити наступне.

Клопотання обґрунтоване складністю цієї справи, а також тим, що позивачем документально підтверджені та доведені витрати на правову допомогу.

При цьому представник позивача посилалася на позицію Великої Палати Верховного Суду щодо того, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а тому суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Крім того, адвокат Крюкова М.В. надала орієнтований розрахунок витрат на адвокатські послуги при розгляді справи у апеляційному суді, а саме, правова експертиза документів та складання відзиву на апеляційну скаргу та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу (4 год) 8000 грн.

Колегія суддів вважає, що вказану заяву представника позивача необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до статті 30 Закону України"Проадвокатуру іадвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 5статті 137 ЦПК Українивстановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Крюковою М.В. був підготовлений і поданий відзив на апеляційну скаргу обсягом 12 сторінок.

Однак, як вже зазначалось вище по тексту цієї постанови 10.01.2024 р., під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву. Доводи відзиву були в повному обсязі досліджені судом першої інстанції та в судовому рішенні наведені відповідні висновки. 16.01.2024року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» надійшла відповідь на відзив, доводи якої якого теж були досліджені судом.

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, його доводи є аналогічними доводам відповіді на відзив на позовну заяву, що були подані до суду першої інстанції та належними чином ним досліджені.

Отже, з огляду на те, що витрати у сумі 8000 грн є неспівмірними із складністю проведеної адвокатом роботи у суді апеляційної інстанції, наданим адвокатом обсягом послуг у апеляційному суді, затраченим ним часом на надання таких послуг (написання відзиву на апеляційну скаргу не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат була обізнаною про позицію відповідача; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5549646 від 16 лютого 2022 року в розмірі 54402 грн., яка складається із наступного: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39402 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) витрати на правову допомогу в розмірі 7523 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) судовий збір в розмірі 1615,33 грн».

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1500 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 вересня 2024 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук Т.В. Спірідонова