Справа № 490/3808/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Твердохліб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування та проживання житловим будинком АДРЕСА_1 та зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

У судове засідання сторони не з`явилися, не повідомивши про причини неявки. В матеріалах справи наявна заява позивача від 14 липня 2023 року, зміст якої вказує на прохання позивача проводити розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторні, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . Позивач вказує, що вона проживала з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та мають з відповідачем спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що відповідач вчиняє всі можливі дії для унеможливлення спільного сумісного проживання, ним тривалий час не сплачуються комунальні послуги, не бере участі щодо утримання житла. Крім того, відповідачем здійснюється постійний морально-психологічний тиск на позивача, через що позивач неодноразово зверталась до поліції з приводу домашнього насильства. Таким чином, позивач вказує, що відповідачем створені позивачу перешкоди у здійсненні права користування, розпорядження її майном (житловим будинком), а тому остання змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Відповідно до відповідді відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції від 21.04.2021 року на звернення ОСОБА_1 від 20.04.2021 року повідомлено, що з ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 було проведено профілактично-роз`яснювальну роботу, щодо недопущення вчинення ним антигромадської поведінки в суспільстві та вчинення адміністративних правопорушень. Крім того, у ході проведення перевірки було встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, а також встановлено відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідностатті 383 Цивільного кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина друга статті 405 ЦК України вказує на те, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наведених норм слідує, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом є не проживання цієї особи за відповідною адресою протягом визначеного законодавством строку (один рік) без поважних на те причин.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що доказів не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 суду без поважних причин не надано. Натомість позивач у своєму позові вказує на те, що відповідач відмовляється добровільно звільняти житловий будинок за вказаною адресою, що створює перешкоди у його праві розпорядження належним їй майном.

Вказане твердження вказує на те, що відповідач проживає за означеною адресою, відтак визначені законодавством підстави для визнання його таким, що втратив право користування житлом відсутні.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та про необхідність відмовити у його задоволенні.

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох