Справа № 161/7369/23 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/775/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 подану її представником ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння покликаючись на такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 24.05.2022 накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події на території блок посту «Бар`єр 01» на трасі сполученням «Луцьк-Горохів» в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області транспортний засіб транспортний засіб марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_3 , яка є власницею даного транспортного засобу, з позбавленням права володіння, користування та розпорядження даним майном.

Згідно з постановою про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23 травня 2022 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на транспортний засіб марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні, буде зберігатись при матеріалах кримінального провадження №0000880 від 20.10.2021, а транспортний засіб «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні, буде зберігатись на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34.

19 серпня 2022 року дізнавачем сектору дізнання Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000880 від 20.10.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 14.11.2022 задоволено клопотання власника майна - ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, але помилково не вирішено питання щодо повернення такого майна його власнику з відновленням права володіння, користування та розпорядження ним.

Вважає, що заходи забезпечення кримінального провадження продовжують діяти по сьогоднішній день, так як власник майна - ОСОБА_3 , позбавлена будь-якої можливості здійснювати свої правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.04.2023 року в задоволенні повторного клопотання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження було відмовлено.

Оскільки, ОСОБА_3 є законним власником транспортного засобу марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_3 та довідкою ТСЦ МВС № 0742 від 11 квітня 2023 року №31/3/2/1-51-537-18-2023, просила суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 майно: транспортний засіб марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_3 та ключі до замка запалення вищевказаного автомобіля, шляхом передачі вказаного вище майна власнику - ОСОБА_3 та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вказує, що належний позивачу транспортний засіб було вилучено в невідомої для неї особи ОСОБА_4 , з яким остання не має будь-яких цивільно-правових відносин,і який вважає себе власником автомобіля, заперечував позовні вимоги, арешт з автомобіля знято, проте слідчий суддя не повернув останній автомобіль, який перебуває на даний час на відповідальному зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Відповідно до постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23 травня 2022 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на транспортний засіб марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні, буде зберігатись при матеріалах кримінального провадження №0000880 від 20.10.2021 року, а транспортний засіб «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні, буде зберігатись на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34 (а.с.27).

Постановою від 19 серпня 2022 року дізнавачем сектору дізнання Ковельського РУП ГУНП у Волинській області закрито кримінальне провадження №0000880 від 20.10.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 14.11.2022 задоволено клопотання, скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 24.05.2022 на транспортний засіб марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 та повернути його особі, зазначеній у рішенні (ухвалі) суду (а.с.12).

З відповіді Головного управління Національної поліції у Волинській області від 08.02.2024 №15/450 вбачається, що у матеріалах кримінального провадження №0000880 від 20.10.2021 розпочатого за ч. 1 ст. 190 КК України знаходиться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль марки BMW Х5, днз. НОМЕР_1 , власником якого зазначена ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 , яке арештовано відповідно ухвали слідчого судді речовим доказом.

Центр забезпечення Головного управління Національної поліції у Волинській області від 05.02.2024 №183/38/02-2024, повідомив, що транспортний засіб марки BMW Х5, днз. НОМЕР_1 перебуває на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області.

Згідно з повідомленням Територіального сервісного центу МВС №0742 від 27.02.2024 №31/3/2/533-18-2024 ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «BMW X5», 2003 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Мотивуючи відмову у позові суд першої інстанції послався на норми закону, якими передбачено механізм захисту прав особи у кримінальному провадженні, зазначив про обов`язок доказування особою, яка звернулась в суд з позовом, про наслідки звернення з позовом до неналежного відповідача та зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

У статті 16 ЦК України зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

З постанови про закриття кримінального провадження від 19 серпня 2022 року вбачається, що автомобілем, крім власника , користувався знайомий ОСОБА_7 , і саме під час його керування автомобілем трапилася дорожня-транспортна пригода, після чого продажем автомобіля займався ОСОБА_8 . Після продажу автомобіля не повернуто коштів позивачу ОСОБА_3 , яка є власником автомобіля.

За змістом пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно, фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого в такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (довіреності, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено.

У випадку, коли річ вибуває з володіння власника за його бажанням, власник сам несе ризик вибору контрагента, якому він вирішив довірити своє майно. Отже,у разі наявності волі власника щодо передання іншій особі транспортного засобу, доказом якої є наявність у володільця реєстраційного документа на цей транспортний засіб, відсутні підстави вважати, що така особа володіє транспортним засобом неправомірно.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що у випадку, якщо власник із власної волі передав (вручив) рухому річ іншій особі, що мало наслідком позбавлення можливості впливу на таку річ, таку ситуацію слід кваліфікувати як вибуття рухомої речі з володіння власника за його волею.

Не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) таким, що відбулося не з його волі в розумінні положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України у випадку передачі майна власником іншій особі в користування.

Якщо воля на передачу володіння мала місце і потім відповідна річ була відчужена (неважливо - особою, якій власник передав володіння, чи будь-якою іншою особою), то задоволення віндикаційного позову до добросовісного набувача цієї речі виключається. При цьому відсутні підстави стверджувати, що має йтися лише про таку втрату володіння річчю з волі власника, яка зумовлена наданням власником іншій особі права розпоряджатися цією річчю, адже змішування волі власника на передання речі у фактичне володіння іншої особи та мотивів такого передання є неприпустимим. Так само не має значення, чи була відповідна річ передана власником у володіння іншої особи на певному правовому титулі чи без установлення такого.

Цей підхід ґрунтується на давній максимі германського права "Hand muss Hand wahren" (нім.: "рука за руку відповідає"), що означає: лише речі, які буквально вийшли з рук власника проти його волі, можуть бути витребувані. Натомість речі, які були власником добровільно передані особі, яка їх відчужила (чи втратила з подальшим відчуженням іншою особою), не можуть бути витребувані в добросовісного набувача.

Власник речі (у цьому випадку автомобіля) повинен нести ризик обрання контрагента, який може своєю недобросовісною поведінкою позбавити його права на витребування своєї речі. У такому разі власник може захистити своє право шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків до особи, якій він передав річ у користування і володіння, оскільки спірне майно вибуло з його власності з його волі, а тому правовий механізм, передбачений вимогами 388 ЦК України, застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Подібні висновки щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України, у випадку добровільної передачі автомобіля у тимчасове користування, тобто за наявності відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі також було висловлено Верховним Судом: складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 761/44057/19 (провадження № 61-19405св20) та у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 липня 2023 року у справі № 753/18555/19 (провадження № 61-4246св23).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Протилежного під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції заявник не довела.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд відмовив в позові у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача не узгоджуються із змістом рішення, з якого вбачається, що у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення. До того ж в мотивувальній частині рішення суд навів посилання і на норми КПК, і на норми ЦК, якими врегульовано правовідносини щодо захисту права власності, у тому числі і на положення статті 388 ЦК України.

В апеляційній скарзі не наведено мотивів ні для скасування рішення суду першої інстанції, ні для задоволення позову, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин даної справи, обставин, встановлених в ході кримінального провадження та заперечень позивача висновків суду, викладених в рішенні.

Та обставина, що слідчий суддя в постанові від 26 квітня 2023 року зазначив про існування спору цивільного щодо права власності на автомобіль, не слугує підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене колегія суддів дійшла висновків, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 367, 375, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 подану її представником ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: