Номер провадження: 22-ц/813/779/24
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Попової О.А.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Попова Олена Анатоліївна, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який 03.10.2019 було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/13746/19, колишнім подружжям було набуто у власність спільне рухоме та нерухоме майно. Посилаючись на те, що на час фактичного припинення шлюбних відносин у лютому 2016 року, у ОСОБА_1 залишились спільні грошові кошти подружжя у сумі 72 000,00 доларів США, які вона відмовилась повернути та поділити з позивачем, за первісним позовом, а також на відчуження нею автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0, 2007 р.в. без згоди ОСОБА_2 ..

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить суд:

- визнати автомобіль марки Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , набутим за час шлюбу;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів у розмірі 111 656,00 грн, як компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 ;

- визнати грошові кошти в розмірі 220 000,00 грн, які були зняті ОСОБА_1 в ПАТ «Укрсоцбанк» об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , набуті за час шлюбу та стягнути в порядку поділу майна подружжя з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 110 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 було відчужено 29.06.2018, тобто під час перебування сторін у шлюбі, а спірні кошти були витрачені на спільні потреби сім`ї. До відзиву додано заяву про застосування строку позовної давності.

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якому просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя: транспортного засобу (вантажний сідловий тягач Е) марки Kenworth T 2000, р.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 ; транспортного засобу (напівпричіп контейнеровоз) марки Monn, модель TL, р.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 603 452,74 грн.

11 травня 2022 року від представника ОСОБА_2 надійшли пояснення до яких долучено копію позовної заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, де вона зазначає, що їх фактичні шлюбні стосунки припинені з січня 2017 року, що спростовує її твердження про те, що автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 відчужений на час перебування сторін у шлюбі, а кошти витрачені на потреби сім`ї.

В додаткових поясненнях, представник ОСОБА_1 зазначає про те, що у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 по справі №522/13746/19, яким розірвано шлюб між сторонами, відсутні посилання на час припинення фактичних шлюбних відносин.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ОСОБА_2 зазначає, що спірні транспортні засоби були відчужені ще у 2013 році про що достеменно відомо ОСОБА_1 , а отримані від їх відчуження кошти витрачені на потреби сім`ї, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2007 року виписку, р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В решті вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 грн витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України 908 грн витрат по сплаті судового збору.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року в частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_2 та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 адвоката Попову О.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, та ОСОБА_1 , яка заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. ст. 11, 15 ЦК України).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно абзацу 2 частини другої статті 372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20.07.2002 позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року, цивільна справа №522/13746/19.

При цьому, ОСОБА_2 стверджує, що фактичні шлюбні стосунки припинені у лютому 2016 року, а ОСОБА_1 у січні 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання грошових коштів в розмірі 220 000 грн, які були зняті ОСОБА_1 в ПАТ «Укрсоцбанк» об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутим за час шлюбу та стягнення в порядку поділу майна подружжя з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 110 000 грн, суд першої інстанції вірно виходив із того, що як встановлено із виписок по клієнтському картковому рахунку реального часу в ПАТ «Укрсоцбанк», списання коштів ОСОБА_1 з рахунків ОСОБА_2 відбувалось у 2014 році, тобто в той час коли сторони перебували в шлюбі.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі №203/284/17 (провадження №61-7751св19) вказано, що: «статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі №553/2152/19 (провадження №61-6722св21) зазначено, що: «відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують».

Тобто, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки грошові кошти в розмірі 220 000 грн, набуті та зняті ОСОБА_1 в ПАТ «Укрсоцбанк» з рахунку ОСОБА_2 в 2014 року, тобто під час перебування в офіційному шлюбі сторін, тому на них розповсюджується презумпція спільності права власності подружжя на майно, тому вважаються такими, що використані в інтересах сім`ї, поки не буде доведено протилежне.

ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами, що грошові кошти в розмірі 220 000 грн, відповідачка ОСОБА_1 витратила без його згоди чи не в інтересах сім`ї. При цьому, відповідно до вищевказаних положень закону саме на нього покладений такий процесуальний обов`язок.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., д.р.н. НОМЕР_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та стягнення з ОСОБА_1 на його користь суму грошових коштів у розмірі 111 656,00 грн, як компенсацію 1/2 частини вартості вказаного автомобіля, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 , який було зареєстровано за ОСОБА_1 ..

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., був зареєстрований за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС в Одеській області від 24.12.2021 за №31/15/5141-2195 на ухвалу суду про витребування доказів від 18.11.2021, копії матеріалів на підставі яких було здійснено реєстрацію або перереєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Lancer 2007р.в., чорного кольору, який належав громадянці ОСОБА_1 надати немає можливості, у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних справ (3 роки) ст.- 203 наказу МВС України №5 ДСК від 10.01.2014.

З наданих позивачем роздруківок із сайту OpenDataUA вбачається, що 29 червня 2018 року транспортний засобу Mitsubishi Lancer 2007р.в., р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 , було відчужено, зареєстровано за іншою особою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2007 року виписку, р.н.з. транспортного засобу НОМЕР_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, жодних доказів на підтвердження того, що такий автомобіль був придбаний ОСОБА_1 за кошти її сина, суду не надано.

При цьому, апеляційний суд вважає передчасним посилання суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування йому ОСОБА_1 1/2 вартості зазначеного транспортного засобу у сумі 111 656,00 грн, оскільки на час його відчуження сторони перебували в офіційному шлюбі, а тому кошти отримані від відчуження майна є такими, що використані в інтересах сім`ї.

Так, в апеляційній скарзі та у позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що продаж транспортного засобу «Mitsubishi Lancer 2.0» було здійснено за 8 500 доларів США, що еквівалентно 223 312 грн, посилаючись на роздруківки оголошення спірного транспортного засобу на Інтернет-сайті з продажу автомобілів RST.ua.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Згідно п. п. 22, 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 07.04.2021 №402/849/18, визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд зобов`язаний ураховувати дійсну його вартість.

Згідно положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено матеріалами справи сторони не погодили ціну за проданий автомобіль, крім того ОСОБА_1 не визнала, зазначену позивачем вартість автомобіля.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що позивач не надав суду належних та достатніх доказів дійсної вартості автомобіля Mitsubishi Lancer 2007р.в., реєстраційний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , за яку його було продано.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь суму грошових коштів у розмірі 111 656 грн, як компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0, 2007р.в., р.н.з. НОМЕР_1 , при цьому помилково не вказав, що позивачем не доведено дійсну ринкову вартість вказаного автомобіля.

Враховуючи, що суд першої інстанції помилився щодо мотивів відмови в задоволенні позовної вимоги, оскаржене судове рішення підлягають зміні із викладенням його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 381384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Попова Олена Анатоліївна задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 27 серпня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк