Справа № 346/4732/17
Провадження № 22-з/4808/74/24
Головуючий у 1 інстанції Веселов В.М.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення дотаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Печеніжинська ОТГ Коломийського району про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення (заочне) Коломийського міськрайонногосуду Івано-Франківської області від 20 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Печеніжинська ОТГ Коломийського району про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовує тим, що згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів та на підтвердження таких витрат подає відповідні докази. Просить стягнути з ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 500,00 гривень (а.с.148-149, том 2).

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Гринів Я.В. надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрати на професійну правничу допомогу. Зазначає, що процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин. Зазначає, що ОСОБА_1 у відповідності до ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України не було додано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікувала понести в ході розгляду апеляційної скарги. Також зазначив, що вивчення та підготовка представником відповідачки матеріалів справи та формування правової позиції, з огляду на стадію апеляційного розгляду справи, не вимагала від адвоката значних витрат часу та сил враховуючи те, що адвокат подав заяву про перегляд заочного рішення до Коломийського міськрайонного суду, а судові засідання в Івано-Франківському апеляційному суді, в яких брав участь представник відповідачки ОСОБА_1 , були відкладними і тривали близько 20-30 хвилин. Також просить звернути увагу на категорію справи та фінансовий стан його довірителя. Просить відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с.178-180, том 2).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Від заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Боднарчука С.Я. надійшли заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі сторони.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За статтею 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п.1,2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат відповідачкою ОСОБА_1 надано у матеріли докази понесених витрат на правничу допомогу на суму 15 500,00 грн.

Так, у матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги від 04 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Боднарчуком С.Я. та ОСОБА_1 (а.с.150, том 2).

Відповідно до п.1.1 Договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в даній справі. Відповідно до пункту 1.2, веде роботу за матеріалами, які надав клієнт; представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в судах України з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику; дає письмові висновки, пояснення, довідки з правових питань, що виникають у діяльності клієнта; надає правову допомогу клієнту з підготовки судово-процесуальних документів, а також правильного оформлення договорів і здійснює допомогу в їх укладенні. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.09.2024 року. У розділі 3 визначено ціну Договору, згідно якого клієнт сплачує гонорар у фіксованому розмірі, визначеному в додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги.

Із змісту Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 04.12.2023 року, вартість послуг становить: попереднє вивчення матеріалів, що стосуються скарги, опрацювання законодавства у спірних правовідносинах, судової практики 1500,00 грн; консультування клієнта 500,00 грн; підготовка апеляційної скарги 5000,00 грн; представництво інтересів у суді апеляційної інстанції (за одне судове засідання) 1500,00 грн; складання інших процесуальних документів (адвокатський запит, заяви, клопотання) 1000,00 грн (а.с.151, том 2).

Відповідно до акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 13.12.2023 року, вартість наданих послуг становить 8000,00 грн. Згідно акту №2 виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2024 року, вартість наданих послуг становить 7500,00 грн (а.с.152, 153, том 2).

Квитанціями до прибуткового касового ордера №28 від 13.12.2023 року та №11 від 29.07.2024 року відповідно адвокатом Боднарчуком С.Я. прийнято від ОСОБА_1 в рахунок оплати послуг з надання правової допомоги в справі №346/4732/17 - 8000,00 грн та 7500,00 грн (а.с.154, 155, том 2).

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналогічне наведено у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, норми процесуального закону надають суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 761/12678/21.

ОСОБА_1 та її представник разом з першою заявою по суті (апеляційною скаргою) і надалі у ході розгляду справи не подали орієнтовного розрахунку суми судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, які відповідачка понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, хоча ця сторона приймала участь у судових засіданнях і надавала пояснення, а заява про стягнення таких витрат надійшла до апеляційного суду 30 липня 2024 року вже після прийняття постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 25 липня 2024 року (а.с.148-149, том 2).

Звернувшись протягом п`яти днів після ухвалення постанови із заявою про ухвалення додаткової постанови, ОСОБА_1 надаладоговір про надання правової допомоги від 04 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Боднарчуком С.Я. та ОСОБА_1 ; Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 04.12.2023 року про вартість послуг; акт №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 13.12.2023 року та акт №2 виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2024 року; квитанції до прибуткового касового ордера №28 від 13.12.2023 року та №11 від 29.07.2024 року на підтвердження сплати адвокату коштів на надання правничої допомоги в розмірі 15 500,00 гривень.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, до закінчення судових дебатів відповідачка та її представник не зробили відповідної заяви про стягнення понесених нею витрат на правничу допомогу з позивача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 640/16818/18 та ухвалах від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 640/16818/18.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2024 року.