УХВАЛА

Справа № 505/2128/24

№ 2/505/1864/2024

02 вересня 2024 року м. Подільськ

суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Ващук О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Компанії «ATLANTIC MARITIME GROUP FZE» («АТЛАНТІК МЕРІТАЙМ ГРУП ФЗЕ») про стягнення заробітної плати і моральної шкоди,

встановила:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондар О.В., звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Компанії «ATLANTIC MARITIME GROUP FZE» («АТЛАНТІК МЕРІТАЙМ ГРУП ФЗЕ») (далі - Компанія) про стягнення заробітної плати і моральної шкоди, зокрема просить визнати, що трудовий договір від 03 листопада 2021 року є не завершеним та діє до 03 листопада 2024 року та стягнути з Компанії на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 48 000 доларів США у вигляді компенсації, передбаченою трудовим договором та 102 000 доларів США, що загалом складає 150 000 Доларів США на момент подання позову. Крім того, просить стягнути з Компанії на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловської Г.В. від 21 серпня 2024 року заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи № 505/2128/24.

27 серпня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату, у зв`язку з заявленим самовідводом, здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи та визначено суддю Ващук О.В. для її розгляду та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

З позовної заяви та доданого до неї трудової угоди, перекладеної з англійської мови на українську перекладачем Рибчинською Інною Миколаївною , справжність підпису якої засвідчив приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова І.І., вбачається, що 03 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та Компанією (поштова скринька 6653, Шарджа, Об`єднанні Арабські Емірати, електронна адреса ) укладено трудову угоду, за умовами якої ОСОБА_1 наймається на посаду Капітан порту - Саудівська Аравія, тривалістю контракту один рік з можливістю поновлення за взаємною згодою.

З п.9 трудової угоди вбачається, що основним місцем роботи ОСОБА_1 є офіс Компанії в Сафанії, Саудівська Аравія, проте працівник повинен працювати на борту будь-якого судна Компанії як капітан допомоги, якщо виникне потреба.

ОСОБА_1 приступив до виконання своїх обов`язків відповідно до трудової угоди 03 листопада 2021 року та, як зазначив в позовній заяві працював до 24 січня 2022 року. Після завершення двомісячного строку, а саме у січні 2022 року він повернувся за ротацією до України. Враховуючи те, що Компанія не надала будь-якого повідомлення про продовження випробувального терміну та не повідомляв про будь-які порушення посадових обов`язків, ОСОБА_1 вважає, що випробувальний термін закінчився через 2 місяці після підписання трудової угоди, тобто - 03 січня 2022 року.

18 лютого 2022 року на електронну пошту ОСОБА_1 надійшов лист від представника Компанії, про те що ним не було виконано відповідних вимог для успішного проходження випробувального терміну. Також було повідомлено, що вказаний лист необхідно розглядати як офіційне повідомлення про припинення трудових відносин.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині першій статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється, зокрема, у формі, коли хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

Так, у міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судів певної держави щодо розгляду і вирішення цивільних справ та здійснення окремих процесуальних дій щодо іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

З урахуванням викладеного, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила підсудності. Тому суд повинен з`ясувати питання про те, чи поширюється його компетенція на розгляд даної справи.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, загальну, територіальну та виключну підсудність. У той же час Закон України «Про міжнародне приватне право» (статті 75-77) передбачає договірну, загальну, альтернативну та виключну підсудність.

Зокрема, статтею 76 цього Закону визначені підстави визначення підсудності справ судам України та зазначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідач у справі Компанія «ATLANTIC MARITIME GROUP FZE» не знаходиться на території України, у тому числі відсутні на території України його філії або представництва, а також відсутнє його рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

З положення п.5 частини 1 статті 76 Закон України «Про міжнародне приватне право» вбачається, що судам України підсудні справи про відшкодування шкоди якщо позивач - фізична особа має місце проживання в Україні. Разом з тим, зазначене положення поширюється тільки на спори по відшкодуванню шкоди, в даній справі правовідносини є договірними, а не деліктними, оскільки предметом позову є вимоги по стягненню сум, передбачених договором, а не законом, який регулює питання відшкодування позадоговірної шкоди.

З огляду на викладене, встановлено, що відсутні також і інші, передбачені статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», підстави визначення підсудності справ судам України, як і відсутні передбачені статтею 77 Закону підстави виключної підсудності судам України спорів з іноземним елементом.

Крім того, згідно підпункту «f» пункту 16 трудової угоди невиконання працівником положень цього документу може вважатися порушенням і викликати дисциплінарні санкції, передбачені Законом та/або Політикою та Процедурами Компанії.

Разом з тим, сторони в трудовій угоді передбачили, що дійсність, тлумачення, побудова, та виконання цієї Угоди регулюються законодавством Саудівської Аравії (підпункт «b» пункту 19 трудової угоди).

З огляду на викладене спір з приводу стягнення з Компанії «ATLANTIC MARITIME GROUP FZE» заробітної плати і моральної шкоди не підсудна судам України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/6548/17 (провадження № 61-137св19), від 11 грудня 2019 року у справі № 520/6550/17 (провадження № 61-43102св18) та від 22 січня 2020 року у справі №520/6549/17 (провадження №61-684св19), ід 03 травня 2023 року у справі № 947/18611/21 (провадження № 61-12853св22в).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 3, 19, 186, 259-261 ЦПК України, , суддя

постановила:

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Компанії «ATLANTIC MARITIME GROUP FZE» («АТЛАНТІК МЕРІТАЙМ ГРУП ФЗЕ») про стягнення заробітної плати і моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Ващук