Справа № 466/2213/24
Провадження № 2/444/713/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Просить суд:

1) стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 47200 (сорок сім тисяч двісті) дол. США, з яких:

- 40000 (сорок тисяч) дол. США - сума основного боргу;

- 7200 (сім тисяч двісті) доларів США - 10 % річних за користування позикою;

2) стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 15 140,00 грн.

з підстав зазначених у позові. Просить позов задоволити.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Колошкін І.А. подав 22.05.2024 року, 19.04.2024 року, 25.06.2024 року, а також 20.08.2024 року до суду заяви в якій просить розглядати справу без участі позивача та її представника, врахувавши, що позовні вимоги підтримуються в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак, на адресу Жовківського районного суду Львівської області 20.08.2024 року надійшла заява його представника - адвоката Квак В.М. у якій він зазначив, що його довіритель - відповідач у справі позовні вимоги визнає. Своє відношення до позову висловив у заяві від 12.08.2024 року. Вважає, що є підстава просити суд проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

У відповідності до заяви відповідача від 12.08.2024 року, долученої адвокатом Квак В.М. до заяви від 20.08.2024 року, ОСОБА_2 зазначає, що підтверджує той факт, що дійсно позичав кошти у ОСОБА_1 , однак у зв"язку з ковідом, а потім війною, вн не зміг заробити коштів, що би віддати позивачу борг. Зазначив, що на даний час перебуває у Польщі, де працює, а тому має надію, що зможе повернути заборгованість. Просить справу розглядати без його участі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25 березня 2018 року між ОСОБА_1 (позивачкою) та відповідачем - ОСОБА_2 , який є її колишнім чоловіком, було укладено усний договір позики відповідно до якого позивач надала відповідачу у борг 40 000 доларів США з умовою сплачувати за користування 10% річних.

На підтвердження факту отримання позики відповідач написав розписку, якою підтвердив отримання в борг вказаної суми коштів та зобов`язувався повернути основний борг та відсотки за його користування до 01 квітня 2021 року, що видно з копії такої в матеріалах справи (а.с.7).

Щорічні 10% складають суму у 1200 доларів США на рік.

Як зазначає позивачка, відповідач під різними приводами ухиляється від виконання свого обов`язку повернути їй кошти, що змушує ОСОБА_1 звернутись з позовом до суду.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Ч. 1 ст.527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Суд враховує, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Копія підтвердження, а саме розписка є долученою позивачем до матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, шо були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 січня 2019 року (Справа № 464/3790/16-ц Провадження N 14-465цс18) наведена така Правова позиція: «Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».

За наведених обставин з відповідача у судовому порядку слід стягнути суму позики (основний борг) у розмірі 40 000 доларів США.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Отже, з відповідача слід також стягнути 10 % річних від простроченої суми, оскільки такий відсоток було встановлено угодою між позивачем і відповідачем.

Відповідач прострочив повернення позики на 6 років, а отже, враховуючи, що відсотки за рік складали 1200 доларів США, то за 6 років їх сума досягла розміру 7200 доларів США .

Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача складає 47 200 доларів США (40000,00 дол. США - основний борг та 7200,00 дол. США - відсотки).

З огляду на викладене, враховуючи, шо відповідач у добровільному порядку ухиляється від виконання обов`язку повернути борг, такий підлягає стягненню за рішенням суду.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 15140 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 (аркуш справи № 8).

Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимогпозивача та їх задоволення, а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 47200 (сорок сім тисяч двісті) дол. США, з яких:

- 40000 (сорок тисяч) дол. США - сума основного боргу;

- 7200 (сім тисяч двісті) доларів США - 10 % річних за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 15 140,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 29 серпня 2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.