Справа № 488/4101/21
Провадження № 2-др/488/5/24
05.09.2024 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Авдєєвій К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Глушаниці Андрія Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
26.06.2024 Корабельним районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 488/4101/21 було ухвалено рішення за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, згідно з яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанку було відмовлено.
28.06.2024 р. на адресу Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Глушаниці Андрія Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, в якому представник просив вирішити питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
29.08.2024 р. через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача про розгляд заяви у відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Як вбачається з резолютивної частини рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.06.2024 року, судом не вирішено питання про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
У відзиві на позовну заяву представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Глушаницею А.Л. був наданий суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зазначивши, що до характеру його витрат відносяться витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.
28.03.2024 через канцелярію суду представник відповідача надав суду документи на підтвердження заявлених вимог про стягнення з позивача витрат на правову допомогу а саме: копію Договору про правову допомогу № 23 від 09.09.2023 р.; копію Акту здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 08.02.2024 р.; виписку рахунку від 08.02.2024 р. АТ Перший Український міжнародний банк про оплату коштів в сумі 2 000,00 грн.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18.
Доказів неспівмірності судових витрат суду не надано.
З урахуванням складності справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи положення ст. 141 ЦПК України і те, що у задоволені позовних вимог позивача було відмовлено, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача та ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 141, 270, 354 ЦПК України, суд
Ухвалити у цивільній справі № 488/4101/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - додаткове рішення.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення додаткового рішення суду апеляційної скарги.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Я.А. Чернявська