Справа № 503/1043/23
Провадження № 2-о/503/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Подільська районна державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Кодимського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 із вищезазначеною заявою, в якій вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.03.2004 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори, вона успадкувала разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Абомеліково» села Петрівка в Кодимському районі Одеської області, розміром 4,7 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі. В подальшому заявник реалізувала своє право на отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості) і на її ім`я 20.01.2005 року Кодимською РДА було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ОД №019484, згідно якого їй належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,5716 га, розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Петрівка (раніше територія Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області). Однак при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державного акта на право приватної власності на землю помилково було зазначено прізвище заявника, а саме « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 ». В зв`язку із зазначеною помилкою заявник позбавлена можливості вільно розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Враховуючи викладене, просила встановити факт належності їй вказаних правовстановлюючих документів.

Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутність та вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи Подільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання заінтересована особа була своєчасно повідомлена належним чином.

Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. В свою чергу ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Судом встановлено, що заявнику 18.03.2004 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого вона успадкувала разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Абомеліково» села Петрівка в Кодимському районі Одеської області, розміром 4,7 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі. Прізвище заявника у свідоцтві про право на спадщину зазначено « ОСОБА_4 ».

Судом також встановлено, що заявник реалізувала своє право на отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості) і їй 20.01.2005 року Кодимською РДА Одеської області було видано державний акт серії ОД №019484 на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,5716 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Петрівка (раніше територія Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області).

Однак, у вказаних документах були допущені помилки в особистих даних заявника, що підтверджується наступними доказами.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.2005 року, дубліката картки фізичної особи-платника податків, виданого 25.01.2006 року, пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , виданого 17.05.2023 року, витяга з ДЗК про земельну ділянку № НОМЕР_4 , виданого 01.09.2015 року прізвище заявника « ОСОБА_1 .

Таким чином, судом не встановлено розумних сумнівів у належності ОСОБА_1 зазначених правовстановлюючих документів.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Враховуючи вище викладене та оцінюючи докази у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, що в свою чергу надасть заявнику можливість вільно розпоряджатись належною їй земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Подільська районна державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт того, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 18.03.2004 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори у спадковій справі №298/2004 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Встановити факт того, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №019484, виданий 20.01.2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №513, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова