К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2024 року місто Київ

справа № 176/1888/23

провадження № 22-ц/824/10931/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І. від 22 березня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 19 лютого 2020 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 28 травня 2023 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом становить 51 129 грн 31 коп.

Посилаючись на викладене, АТ КБ "Приватбанк" просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 51 129 грн 31 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за договором від 19 лютого 2020 року № б/н у загальному розмірі 41 337 грн та судові витрати в розмірі 2 170 грн 01 коп. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, позичальник отримав кошти, не повернув кредит, тому з нього слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та частково заборгованість за простроченими процентами. В анкеті-заяві позичальника 19 лютого 2020 року процентна ставка не зазначена, умови кредитування, вказані у паспорті споживчого кредиту, встановлюють процентну ставку (фіксовану) в розмірі 42 % річних за межами пільгового періоду для карти Універсальна Голд на строк з 19 лютого 2020 року до 5 березня 2020 року, тому в іншій частині позову слід відмовити.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий банком суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг зУмов та правил надання банківських послуг розумів позичальник та ознайомився, погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи в період отримання відповідачем кредитних коштів в (крім періоду з 19 лютого 2020 року до 5 березня 2020 року) взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, що додані банком до позовної заяви, у розмірах і порядках нарахування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ "Приватбанк", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скаржник зазначає, що відповідач своїм підписом погодив умови надання кредитних коштів, зокрема розмір процентів, а тому висновок суду про відмову у задоволенні позову в цій частині є безпідставним. Також вказує, що матеріали справи містять підписану відповідачем заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій викладені істотні умови кредитного договору, а тому відповідач був ознайомлений з розміром відсоткової ставки. Зазначає, що якщо суд не погоджується з розрахунком банку по відсотках, то він повинен був навести власний розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ, а не повністю відмовляти у стягненні заборгованості за відсотками. Відповідач не надав будь-яких заперечень щодо позову та не спростував правомірність вимог АТ КБ "Приватбанк".

Зміст апеляційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 лютого 2020 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

До кредитного договору банк додав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, паспорт споживчого кредиту та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна".

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , станом на 28 травня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 51 129 грн 31 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41 334 грн 91 коп., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 9 794 грн 40 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2 статі 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статі 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

Частиною 2 статі 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статі 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "Приватбанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статі 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статі 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг віл 19 лютого 2020 року, яка містить підпис останнього, умови кредитування були визначені.

Зокрема, максимальний ліміт кредитування - 50 000 грн. для карт Універсальна, 75 000 грн. для карт Універсальна Голд, тип та розмір процентної ставки - 43,2 % річних для карт Універсальна, 42,0 % для карт Універсальна Голд, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4 % річних для карт Універсальна, 84,0 % річних для карт Універсальна Голд.

Тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Суд на наведене уваги не звернув та не врахував, що визначений позивачем розмір заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 9 794 грн 40 коп., відповідає умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову в частині стягнення відсотків лише за період з 19 лютого 2020 року до 5 березня 2020 року (2 грн 09 коп.).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, резолютивну частину рішення слід змінити, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Резолютивну частину рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року змінити, виклавши абзац перший, другий та третій в такій редакції:

"Позов акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2020 року станом на 28 травня 2023 року в сумі 51 129 грн 31 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41 334 грн 91 коп.; заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 9 794 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ) судовий збір в розмірі 2 684 грн."

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: