Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна, звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, у якому просить визнати причини пропуску строку, визначеного ст. 129 СК України, поважними і поновити строк для звернення до суду із позовом про визнання батьківства; визнати позивача батьком дитини - ОСОБА_3 , який народився « ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Андріївка Ужгородського району Закарпатської області; зобов`язати виконком Середнянської селищної ради Ужгородського району внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис №76, від «26» липня 2022 року, про народження дитини ОСОБА_4 , змінивши в графі батько ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , та видати нове свідоцтво про народження дитини; стягнути судові витрати і витрати на правничу допомогу з відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 був знайомий із ОСОБА_5 із 2010р., оскільки проживали у сусідніх будинках в с.Андріївка Ужгородського району. Позивач перебувала в шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 з 09.10.2010р. З 2019 року у позивача із ОСОБА_5 виникли відносини, зустрічалися тривалий час, і мали інтимні стосунки.

9.07.2023р. ОСОБА_5 народила дитину, яку зареєстрували у виконкомі Середнянської селищної ради Ужгородського району зареєстрували як ОСОБА_4 , про що виконкомом Середнянської селищної ради зроблений актовий запис № 76 26.07.2022р. і видане свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 .

В серпні 2022 року ОСОБА_5 повідомила позивачу, що він є батьком народженої дитини. За взаємною згодою був зроблений тест на батьківство в лабораторії ОСОБА_6 , яка видала результат про вірогідність біологічного батьківства позивача відносно дитини, ОСОБА_4 , у відсотковому відношенні складає не менше 99,9%.

З вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомила про цю обставину чоловіка, відповідача ОСОБА_2 , і разом із дітьми / в т.ч. і дитиною від шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / переїхала на постійне місце проживання до позивача за адресою його реєстрації.

В травні 2023р. ОСОБА_5 подала позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем, і заяву про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача аліментів на її користь на утримання їх дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач мав намір одночасно подати і заяву про визнання батьківства щодо дитини, ОСОБА_4 , проте на прохання ОСОБА_5 намагався найти спільну мову з відповідачем і вирішити цей спір за взаємною згодою із ним, отримати від нього письмову заяву про відмову від батьківства відносно дитини, ОСОБА_4 .

Проте дійти згоди з відповідачем остаточно не вийшло, він затягував вирішення цього питання, посилаючись на зайнятість, але річний термін звернення до суду із позовом про визнання батьківства був пропущений. Позивач вимушений звертатися до суду із цим позовом, оскільки чекати більше неможливо, дитина росте, потрібно оформлювати документи на дитину для дитячого садочку, тому було вирішено не чекати заяви відповідача і звертатись самостійно до суду.

З вересня 2022 року і в даний час позивач проживає однією сім`єю із ОСОБА_5 , її дитиною від першого шлюбу і їх спільною дитиною, планують зареєструвати відносини, уклавши шлюб. Позивач має повнолітніх дітей від першого шлюбу, які обізнані з приводу народження у нього дитини, ОСОБА_8 , підтримують добрі відносини із ОСОБА_5 , про що свідчать сімейні фото.

Процесуальні дії по справі, заяви учасників

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

08.02.2024 року та 23.02.2024 року від відповідача до суду засобами поштового зв`язку поступило клопотання, в якому просить розглянути справу №308/21829/23 у його відсутність. Обставини викладені у позовній заяві ОСОБА_1 визнає, проти задоволення позову не заперечує. Також не заперечує проти призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Відбір об`єктів біологічного походження для проведення експертизи та проведення експертизи доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС. Для проведення експертизи в розпорядження експертів направлено копію ухвали та матеріали цивільної справи №308/21829/23. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

19.04.2024 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта, згідно якого на виконання резолютивної частини ухвали Суду про призначення експертизи порушує клопотання про скерування разом - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до Закарпатського НДЕКЦ МВС, за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Слов`янська Набережна, буд. 25, для відбору зразків букального епітелію 21.05.2024 з 10.00 до 11.00 години та матеріали цивільної справи №308/21829/23.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2024 року поновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2024 року клопотання експерта задоволено. Зобов`язано разом - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з`явитись до Закарпатського НДЕКЦ МВС, за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Слов`янська Набережна, буд. 25, для відбору зразків букального епітелію 21.05.2024 з 10.00 до 11.00 години. На час проведення експертизи зупинено провадження у справі №308/21829/23.

28.06.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта від 20.06.2024 року №СЕ-19/107-24/3890-БД.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024 року поновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за вказаною позовною заявою до судового розгляду по суті.

22.08.2024 року від відповідача до суду засобами поштового зв`язку поступило клопотання, в якому просить розглянути справу №308/21829/23 у його відсутність. Обставини викладені у позовній заяві ОСОБА_1 визнає, проти задоволення позову не заперечує. З результатами судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.06.2024 року ознайомлений, заперечень немає. Наслідки визнання позовних вимог йому відомі і зрозумілі.

Позивач та його представник в судове засідання 05.09.2024 року не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, при цьому, 30.08.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання 05.09.2024 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Водночас, 22.08.2024 року від відповідача до суду засобами поштового зв`язку поступило клопотання, в якому просить розглянути справу №308/21829/23 у його відсутність. Також зазначає, що визнає обставини викладені у позовній заяві ОСОБА_1 , з результатами судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.06.2024 ознайомлений, заперечень немає.Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Третя особа в судове засідання 05.09.2024 повторно не направила свого повноважного представника, про причини неявки такого суд не повідомила, пояснень на позов не подала.

Враховуючи подані заяви, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , його батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26 липня 2022 року.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 року шлюб укладений 09 жовтня 2010 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстровано виконкомом Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів 2010 року жовтня місяця 09 числа зроблено відповідний актовий запис за №06 розірвано.

Згідно Звіту про встановлення батьківства ДНК від 09 серпня 2022 року: дитина ОСОБА_10 , передбачуваний батько ОСОБА_1 , встановлено що передбачуваний батько не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини. На основі аналізу локусів STR, перерахованих вище ймовірність встановлення батьківства 99,999998%.

Відповідно до Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/107-24/3890-БД від 20.06.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,41%.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Згідно з ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як було встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , його батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 , вказане підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження.

Відповідно до Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/107-24/3890-БД від 20.06.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,41%.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно із статтею 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Частинами 1, 2 статті 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Для правильного застосування частини другої статті 129 СК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про своє батьківство, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про своє батьківство.

За частиною 1 статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частинами 2- 4 ст. 267 ЦПК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в травні 2023 р. ОСОБА_5 подала позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем, і заяву про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача аліментів на її користь на утримання їх дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач мав намір одночасно подати і заяву про визнання батьківства щодо дитини, ОСОБА_4 , проте на прохання ОСОБА_5 намагався з відповідачем і вирішити цей спір за взаємною згодою, і отримати від нього письмову заяву про відмову від батьківства відносно дитини, ОСОБА_4 . Проте дійти згоди з відповідачем не вийшло, він затягував вирішення цього питання, і річний термін звернення до суду із позовом про визнання батьківства був пропущений.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 р. № 211 з 12.03.2020 р. по 03.04.2020 р. на території України встановлено карантин. В подальшому термін його дії неодноразово продовжувався, та закінчився 30.06.2023. Запровадження карантинних заходів обумовило внесення змін до норм матеріального та процесуального права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер.

Воєнний стан є поважною причиною для поновлення або продовження пропущеного строку.

Враховуючи наведене та зазначені у позові обставини, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку для звернення до суду з позовною заявою про визнання батьківства.

Згідно з усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції (рішення у справах "Гаазе проти Німеччини" від 08.04.2004, "Йогансен проти Норвегії" від 07.08.1996).

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18).

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини.

Так, батьківство ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/107-24/3890-БД від 20.06.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,41%.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з пунктом 20 глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

За положеннями підпункту 2.13.1 пункту 2.13 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 (з наступними змінами), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалися позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та в висновку експерта №СЕ-19/107-24/3890-БД від 20.06.2024 року, а також визнанням позову відповідачем, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов до висновку, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 536,80 грн. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 536,80 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 49, 81, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання батьківства, задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання позовної заяви до суду про визнання батьківства.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Андріївка, Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії від 26 липня 2022 року, видане виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №76.

Зобов`язати виконавчий комітет Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області внести до актового запису № 76 від 26 липня 2022 року, видане виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в графі "Відомості про батька" зазначити: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, згідно квитанції 0.0..1 від 07.12.2023 року у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Виконавчий комітет Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, , вул. Закарпатська, буд. 63, смт. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області.

Повне рішення суду складено 05 вересня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило