КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/5597/18 Головуючий у 1 інстанції: Захарчук С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл судових витрат в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_4 подав заяву про залишення його позову без розгляду. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року заяву ОСОБА_4 задоволено, його позов до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою залишений без розгляду.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з заявами про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл судових витрат в справі відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відшкодування їм витрат на правничу допомогу. Вважають помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з позивача судових витрат. Позивач систематично та недобросовісно протидіяв правильному вирішенню спору, не з`являвся в судові засідання, ігнорував їх, маючи на меті ущемлення прав відповідачів. У зв`язку із зверненням до суду з даним позовом, вони були вимушені звернутися за правничою допомогою до адвоката, витрачати власний час та кошти, подавати відзиви та пояснення суду.

В судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник ОСОБА_4 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року за заявою ОСОБА_4 його позов до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою залишений без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з позивача ОСОБА_4 понесених ними витрат на професійну правову допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з недоведеності необґрунтованих дій позивача ОСОБА_4 . Звернення ОСОБА_4 до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не свідчать про зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 рокув справі № 546/842/18, від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача ОСОБА_4 , а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на те, що позивач систематично протидіяв правильному вирішенню спору, не з`являючись та ігноруючи судові засідання, чим мав на меті порушення їх прав, що і свідчить про необґрунтованість його дій.

В матеріалах справи відсутні докази, що свідчить про недобросовісне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 257 ЦПК України подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду є диспозитивним правом позивача, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Заходи процесуального примусу щодо зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами, чи необґрунтованих дій позивача при звернення до суду з вказаним позовом, судом не приймалися.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції. А тому апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягають залишенню без задоволення, а ухвала Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 рокупідлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.