РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 рокуСправа № 495/4546/24
Номер провадження 2/495/2798/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Братків І. І.,

за участі секретаря судового засідання Райти Е. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

21.05.20234 ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрутновані тим, що позивач 15.09.2021 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 у Білгород-Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що вказаним відділом державної реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 294 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 віл 15.09.2021 року.

Позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис за № 1260).

Водночас, після припинення спільного проживання відповідач взагалі перестала проявляти до дитини уваги, цікавиться його здоров`ям та розвитком, бути присутнім у його житті.

На даний час дитина проживає із позивачем та перебуває на утриманні позивача, а також перебуває на самостійному вихованні позивача. Відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини

Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, також не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей

Відповідач не сприяє засвоєнню дитини загальновизнаних норм моралі, своєю негативною й протиправною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для його життя і здоров`я. Не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною розвитку. Відповідач не надає жодних грошових коштів на утримання дитини.

Відповідач по відношенню до нашої дитини ставиться погано, при зустрічі постійно кричить на дитину, іноді б`є та взагалі відсутня повага до дитини. Позивач неодноразово проводив з відповідачем бесіду стосовно прояву зацікавленості до дитини, повагою ставитись до нього, не кричати, а також цікавиться його здоров`ям, розвитком, морального та фізичного виховання, водночас всі прохання позивача відповідач ігнорує. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків

На даний час, позивач самостійно забезпечує дитину усім необхідним, оскільки дитина перебуває на його самостійному утриманні. Позивач не перебуває у наркологічному обліку та обліку психіатра, не має боргових зобов`язань перед будь-якими фінансовими установами, що виключає можливість зменшення обсягу витрат на власну дитину, не судимий. Позивач не має жодних тяжких хронічних захворювань або схильність до них. не переніс травм або пошкоджень, що можуть викликати будь-які фізіологічні загострення в майбутньому Позивач проживає разом з дитиною у орендованому житлі в місті Білгороді-Дністровському Одеської області, а власне житло здає в оренду, оскільки позивач піклується про стан дитини. За місцем проживання позивач характеризується яку ввічливий, доброзичливий сусід. Позивач має постійне місце роботи, що підтверджується відповідною довідкою та свідчать про можливість утримувати дитину Водночас, Відповідач на протязі останнього року ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, тому є доцільним про стягнення з Відповідача аліментів.

Відтак, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не більше десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення даної заяви і до досягнення дитини повноліття.

Відповідач правом подання відзиву не скористалася.

23.04.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, у судове засідання не прибули.

В позовній заяві позивач заявляв клопотання про розгляд справи без його участі.

Судові повістки про виклик до суду у цивільній справі відповідачу направлялись за його зареєстрованим місцем проживання, однак повертались на адресу суду без вручення із незалежних від суду причин.

Суд вважає, за можливе розгляд справи по суті за відсутності учасників процесу, належним чином повідомлених.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Частиною 1,2 ч. 1 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.09.2021 (а.с. 8) вбачається, що 15.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Білгород-Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 294.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис за № 1260 вбачається, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається (а.с. 9).

Таким чином, в ході судового розгляду достеменно встановлено лише факт укладення шлюбу між позивачем та відповідачем та наявність спільної дитини.

Доказів на підтвердження того, що дитина дійсно проживає із позивачем ОСОБА_1 до суду не надано.

Також відсутні докази на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 несе тягар утримання їхнього спільного із відповідачкою сина одноособово.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи чітку та однозначну вимогу ст. 181 Сімейного кодексу щодо можливості присудження аліментів лише на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина та відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту проживання дитини з позивачем, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 12, 13,19, 81, 82, 89, 141, 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Ірина БРАТКІВ