Справа № 141/935/23
Провадження №2/141/45/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 141/935/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства,

У С Т А Н О В И В:

21.12.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 у 2017 році познайомився з ОСОБА_3 , після знайомства вони мали відносини як чоловіка та жінки.

Однак, як виявилося, на той час ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбу з громадянином Турецької Республіки ОСОБА_2 , шлюб між ними був зареєстрований 04.02.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 03.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 . Однак, з 2017 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю не проживають.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 . Актовий запис про народження дитини складено 18 лютого 2022 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за №342.

Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у відомостях про народження дитини батьком вказаний відповідач на підставі положень ст. 122 СК України.

Згідно звіту про встановлення батьківства ДНК ОСОБА_6 не може бути виключений як біологічний батько дитини ОСОБА_5 . Ймовірність батьківства складає 99.99998%.

Таким чином, ОСОБА_1 просить визнати його батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключити з актового запису про народження дитини відомості про ОСОБА_7 , як про батька дитини та зазначити його батьком дитини, змінити прізвище та по батькові дитини, зазначивши його прізвище « ОСОБА_5 », по батькові « ОСОБА_5 ».

Ухвалою суду від 26.12.2023 відкрито провадження у справі № 141/935/23 та призначено підготовче судове засідання на 25.01.2024, визнано явку позивача та третьої особи ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 25.01.2024, обов`язковою, виклик відповідача ОСОБА_2 здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

25.01.2024 судове засідання не відбулось та було відкладено на 22.02.2024, у зв`язку із неявкою сторін та задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондар А.В. від 15.01.2024 про відкладення розгляду справи (оголошення перерви).

Ухвалою суду від 22.02.2024 суд з власної ініціативи продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів у цивільній справі №141/935/23 та оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні до 19.03.2024, у зв`язку із неявкою сторін, а також повторно зобов`язано Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14.03.2024 на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2024 до суду надійшов лист Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 384/33.8-32 від 03.03.2024, відповідно до якого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис №342 від 18.02.2022, батьком зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак, надати суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неможливо, оскільки у випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу, як батька з актового запису про народження дитини, натомість у позовній заяві ОСОБА_1 відсутнє прохання виключити відомості про ОСОБА_2 як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою суду від 19.03.2024 закрито підготовче провадження у справі № 141/935/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2024, визнано явку позивача та третьої особи ОСОБА_3 в судове засідання обов`язковою.

16.04.2024 судове засідання не відбулось та було відкладено на 21.05.2024, у зв`язку із неявкою сторін та задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондар А.В. від 16.04.2024 про відкладення розгляду справи (оголошення перерви).

Судові засідання, призначені на 21.05.2024, на 27.06.2024 та на 25.07.2024 не відбулись та були відкладені, відповідно, на 27.06.2024, на 25.07.2024 та на 29.08.2024, у зв`язку із неявкою сторін та відсутністю відомостей про їх належне повідомлення.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 29.08.2024 не з`явився.

При цьому, 29.08.2024 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 від 29.08.2024 про розгляд справи № 141/935/23 без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, однак в судове засідання 29.08.2024 в черговий раз не з`явився, повноважного представника до суду не направив, правом на подачу відзиву не скористався та жодних заяв чи клопотань суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 29.08.2024 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила.

Натомість, 29.08.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_3 від 29.08.2024 про розгляд справи № 141/935/23 без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить суд їх задовольнити, оскільки ОСОБА_1 є батьком дитини.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 29.08.2024 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила.

При цьому, 14.03.2024 до суду надійшла заява Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 184/33.8-32 від 03.02.2024 про розгляд справи без участі представника Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 26.12.2023, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України закінчились, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 26.12.2023 відповідачем подано не було.

Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи.

З огляду на зазначені фактичні обставин справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/935/23 за відсутності сторін.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи №141/935/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (повторного) серії НОМЕР_1 , 04.02.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 03. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 ».

Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_2 , виданого 30.01.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18.02.2022 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 , про що 18.02.2022 складено відповідний актовий запис №342. В графі «Батько» міститься запис ОСОБА_2 .

Як убачається з інформації Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 384/33.8-32 від 03.03.2024, 18.02.2022 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис за № 342 від 18.02.2022. Відомості про батьків: батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянка України. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 133 СК України.

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України № 91-340/18/24-Вих від 03.01.2024, ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , перетнув кордон України 26.08.2018, пункт пропуску - Київ (Жуляни), напрям - в`їзд, характеристика транспортного засобу - 1722 Анкара-Київ; 03.09.2018 здійснив перетин кордону України, пункт пропуску - Київ (Жуляни), напрям - виїзд, характеристика транспортного засобу - 1723 Київ-Анкара. Інша інформація щодо перетину кордону України в зворотньому напрямку відсутня.

Зі звіту про встановлення батьківства ДНК від 11.08.2022, проведеного лабораторією Endeavor DNA убачається, що ОСОБА_6 не може бути виключений як біологічний батько дитини ОСОБА_5 , ймовірність батьківства складає 99.99998%.

Визначаючись щодо встановлених обставин справи та спірних правовідносин, суд керується наступним.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 5 СК України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі по тексту - Постанова) визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34).

Верховний Суд у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Так, відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК від 11.08.2022, ОСОБА_6 не може бути виключений як біологічний батько дитини ОСОБА_5 , ймовірність батьківства складає 99.99998%. Доказів, які б спростували вказане дослідження, суду не надано та матеріали справи № 141/935/23 не містять.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з 12 абз. пп. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793 (далі по тексту - Правил) рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За приписами п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Суд зауважує, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на установлені фактичні обставини справи № 141/935/24 та надані позивачем і його представником докази, суд доходить висновку, що факт батьківства позивача встановлено висновком експерта (звітом про встановлення батьківства ДНК від 11.08.2022) та не заперечується третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , що є підставою для задоволення позову про визнання ОСОБА_1 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також суд вважає, що встановлення батьківства не суперечить інтересам дитини, оскільки позивач є біологічним батьком дитини, і визнання його батьківства щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідатиме найвищим інтересам дитини, ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини 1989 року, яка захищає право дитини на сімейне життя і виховання, збереження сімейних зв`язків.

Таким чином, враховуючи установлені судом фактичні обставини справи № 141/935/23, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 121, 128, 129, 134 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянина України, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3. Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 18 лютого 2022 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за №342, виключивши з актового запису про народження дитини відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як про батька дитини.

4. Зазначити у графі «Батько» дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянин України. У графі «Прізвище» дитини зазначити « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_3 », у графі «по батькові» дитини зазначити « ОСОБА_5 ».

5. Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

6. Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Рішення суду оформлено та виготовлено 09.09.2024.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: с.Рогачі, Бердичівського району Житомирської області, 13653).

Відповідач: ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 )

Треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 );

Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Якуба Коласа, буд. 6, м. Київ, 03146).

Суддя С.В. Климчук