Справа № 203/1768/24
Провадження № 2-др/203/29/2024
29.08.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Пархоменко А.В.,
за участю відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 203/1768/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди було відмовлено.

22 серпня 2024 року відповідачем подано заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 33 600 грн.

В судовому засіданні відповідач підтримав заяву та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшли заперечення в яких він просив відмовити у задоволенні заяви, вказував що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу головне, щоб така допомога надавалась адвокатом, а у випадку відповідача договір було укладено із ФОП.

Вирішення питання про розподіл судових витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України судом розглядається після ухвалення рішення у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, ухвалено рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141).

У відзиві відповідачем, у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, було зроблено заяву про надання доказів щодо понесених витрат на правову допомогу та про стягнення цих судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Рішення суду по справі було ухвалено 16 серпня 2024 року, а повний текст рішення було складено 22 серпня 2024 року, та 22 серпня 2024 року відповідачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу з відповідними доказами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідачем на понесення витрат на правову допомогу було надано договір № б/н про надання юридичних послуг від 27 жовтня 2023 року, акти надання послуг та платіжні інструкції про сплату відповідачем грошових коштів в загальному розмірі 33 600 грн. фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 (а.с.а.с.92-96, 97, 98, 99, 100)

Згідно ст.137 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати саме на надання правової допомоги адвокатами, а не іншими суб`єктами підприємницької діяльності. При цьому, облік та оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців та адвокатів самозайнятих осіб не є тотожнім, передбачає можливість перебування підприємців на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності зі зменшеним розміром оподаткування.

Таким чином, у зв`язку із наданням відповідачем документів про оплату коштів не адвокату, а фізичній особі підприємцю, у задоволенні вимоги щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 134, 137, 141, 223, 258, 259, 263-268, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату правової допомоги адвоката у цивільній справі № 203/1768/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 02.09.2024 р.

Суддя С.В. Єдаменко