Рішення

Іменем України

(Заочне)

30 серпня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/727/24

провадження № 2/578/251/24

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А. І. з секретарем судового засідання Литвин А. В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу Єдиний унікальний номер судової справи № 578/727/24

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову: спір про розірвання шлюбу

та установив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом доОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 серпня 2022 року.

Наразі у подружжя сімейне життя не склалося. Вони мають різні погляди на життя, відсутні взаємопорозуміння і повага один до одного.

Від шлюбу дітей не мають. Майновий спір між ними відсутній.

Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану не представляється можливим, оскільки відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Шлюб став формальним для неї і на примирення вона не згодна.

Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 578/727/24 та визначено до розгляду головуючому судді Косар Алевтині Іванівні.

Після виконання приписів стст. 27, 187 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК/, 1.08.2024 ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у судовій справі єдиний унікальний номер 578/727/24 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 11:30 год. 30 серпня 2024 року.

Позивач на судове засідання не прибула, повідомлена у передбачений законодавством спосіб та вчасно. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище - ОСОБА_3 .

Відповідач на судове засідання не прибув. Поштове відправлення з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі повернулося за зворотною адресою як невручене /адресат відмовився/.

Суд звертає увагу, що кореспонденція направлялася відповідачу за місцем реєстрації, зазначеному у Єдиному державному демографічному реєстрі фізичних осіб. Отже, лише відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію від суду, а тому відповідач вважаються таким, що повідомлений про перебування справи на розгляді. Неотримання відповідачем ухвали суду та копії позовної заяви з додатками відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштової кореспонденції за цією адресою. Крім того, неотримання ухвали суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідач у визначений судом процесуальний строк не подав заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України /далі по тексту також - ЦПК/.

Згідно зі статтею 282 ЦПК, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням стст 247, 280 ЦПК.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України" та від 14.10.2007 у справі "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004) (постанова Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 922/3016/17).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (постанова Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №910/15330/19, від 31.03.2020 у справі №910/11383/19).

Отже, відповідач мав можливість ознайомитись з матеріалами справи та підготувати свої заперечення чи пояснення відносно позову.

Слід також зауважити, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 3 статті 13 ЦПК).

Датою ухвалення судом першої інстанції судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 30.08.2024 /абзац 2 частини пятої статті 268 ЦПК.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »/ перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2022 року, що підтверджено СВІДОЦТВОМ ПРО ШЛЮБ Серія НОМЕР_1 , виданим Верхньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області 08 серпня 2022 року, відповідний актовий запис №8 /ас 9/.

Сторони зареєстровані за різними адресами в с. Самотоївка Сумського ра йону Сумської області, що підтверджується доданими до позовної заяви матеріалами справи /ас 6,9/.

Мотивувальна частина

Позиція суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 264 ЦПК, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбує підставним до задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов пред`явлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не було встановлено.

Як зазначає позивач, у теперішній час шлюб існує формально. Вони мають різні погляди на життя, між ними втрачено взаємопорозуміння і повага один до одного.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України, далі по тексту також СК).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача, якщо вони є.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору частини четвертої статті 263 ЦПК, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_1 зазначала, що шлюб існує формально.

Відсутність взаємоповаги та порозуміння свідчить про те, що спільне життя стало для подружжя неприйнятним і неможливим.

Відповідач відгук на позов не подав, тим самим не спростував обставин, викладених у позові.

Суд встановив, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спір про майно відсутній, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Враховуючи те, що дійсні обставини сімейного життя відомі лише подружжю, а відповідач не надав ніяких пояснень щодо фактичних взаємин сторін та можливості примирення подружжя, суд позбавлений можливості вжити заходи щодо примирення подружжя.

Ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Крім того слід зазначити, що в позовній заяві позивачем не було конкретизовано дату чи період фактичного припинення існування шлюбних стосунків у сторін.

Згідно зі статтею 113 СК, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 », станом на день розгляду справи не порушує питання відновлення свого дошлюбного прізвища, просить суд залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Щодо судових витрат

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір із позовної заяви майнового та немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана, що станом на день звернення позивача до суду 25.07.2024 складає 1211, 20 грн.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі позивач не звільнений від сплати судового збору і при пред`явленні даного позову нею було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн /дата валютування: 25.07.2024, код квитанції: 9349-3472-6432-8554/.

Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останньою за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст. 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 280, 282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбузадовольнити.

Розірвати шлюб, який зареєстрували:

ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Глибне Краснопільський район Сумська область Україна; громадянство України,

та

ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: село Великий Вистороп Лебединський район Сумська область Україна; громадянство України,

8 серпня 2022 року (восьмого серпня дві тисячі двадцять другого року), місце державної реєстрації: Верхньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області, про що 8 серпня 2022 року складено відповідний актовий запис № 08.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Надіслати копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

При державній реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменуватись прізвищем - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , документ номер НОМЕР_3 виданий 18 08 2020 Органом: 5918) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять / грн 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП; НОМЕР_4 , документ НОМЕР_5 виданий 17 08 2022 Органом: 5926; місце проживання:АДРЕСА_1 , Україна.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , документ номер НОМЕР_3 виданий 18 08 2020 Органом: 5918; місце реєстрації: АДРЕСА_2 , Україна.

Суддя А. І. Косар