Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Корень В.Т.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.03.2021 року з належного позивачу ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_3 ) з карткового рахунку № НОМЕР_1 у AT КБ «Приват Банк» послідовно, двома платежами, які відбулися 25.03.2021 року о 09:53 та 17:26 відповідно (перший на суму 7254 грн. 00 коп.; другий на суму 38007 грн.) шляхом вчинення шахрайських дій було перераховано грошові кошти загальною сумою 45 261,00 гривень на користь ФОП ОСОБА_5 , а саме його картковий рахунок у AT «Комінвестбанк» відповідно до Квитанцій №.1 та №0.0..1.

Також, з належного ОСОБА_4 карткового рахунку 17.04.2021 року було здійснено платіж невідомого призначення загальною сумою 9364,50 грн. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків сягнула 54 625 грн. 00 коп.

Зауважує, що всі списані з карткового рахунку позивача кошти, в тому числі й перераховані ФОП ОСОБА_5 , є кредитними, а тому у позивача через вказані вище обставини виникли боргові зобов`язання перед AT КБ «Приват Банк».

Вказує, що про дані операції ОСОБА_4 повідомила шляхом відвідування 19.04.2021 найближчого відділення AT КБ «Приват Банк» за адресою: м. Ужгород, площа Корятовича, 13. Позивач не має жодних відомостей про особу, на картковий рахунок якої були здійснені перерахування коштів, а саме про ФОП ОСОБА_5 , жодних цивільно-правових угод із вказаною особою не укладала, а також не попереджувалася про здійснення будь-яких оплат та не надавала згоди на їх проведення будь-яким чином.

Крім того, 27.05.2021 року за фактом описаних вище обставин було відкрито кримінальне провадження №0000538 за ч. 1 ст. 190 КК України, та внесено відповідні відомості до ЄРДР. З метою захисту власних законних прав та інтересів, ОСОБА_4 09.06.2021 року було подано до AT КБ «Приват Банк» заяву про припинення нарахування відсотків за належним їй картковим рахунком № НОМЕР_2 , однак 04.08.2021 було отримано відмову у здійснені запитуваних нею дій через відсутність правових підстав для їх реалізації у AT КБ «Приват Банк». Наразі продовжується нарахування відсотків за користування кредитними коштами щодо вказаного вище карткового рахунку.

Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що вона, як користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з її карткового рахунку відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції, тому просить суд із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:

- розірвати Кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, належну ОСОБА_4 «Універсальна Gold» за картковим рахунком № НОМЕР_2 та припинити цивільно-правові зобов`язання сторін за вказаним договором;

- припинити нарахування по картці/рахунку № НОМЕР_2 щомісячних платежів та заборгованості за нимим, скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість, що були нараховані з моменту незаконного списання;

- зобов`язати відповідача AT КБ «ПриватБанк» відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Не погоджуючись із позовними вимогами, представником відповідача було подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного.

Вказує, що з метою перевірки доводів позовної заяви, було ініціовано проведення службової перевірки, в ході якої встановлено, шо з карткового рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.іпн НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою / АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ) 25.03.2021 року були проведені два платежі: 25/03/2021 09:53:14 на суму 7474.71 грн. (в тому числі комісія 217.71 грн). а також 25/03/2021 17:26:43 на суму 39.150.30 грн. (в тому числі комісія 1140,30 грн).

В обох випадках грошові кошти переводились на р/р НОМЕР_5 , відкритого в AT "КОМІНВЕСТБАНК" на ім`я ФОП ОСОБА_5 , іпн НОМЕР_6 , призначенням платежу: "оплата за ПО".

Дані платежі проводились за допомогою комплексу Приват-24 ОСОБА_4 з підтвердженням платежу за допомогою її фінансового телефону ( ОСОБА_4 ) шляхом IVR- опитування, про що надала відповідні підтвердження.

В акаунт комплексу Приват-24 ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) проводились вхід ІНФОРМАЦІЯ_2 з мобільного телефону НОМЕР_8 Samsung з території м. Ужгород, яке притаманне аналогічними входами клієнтки ОСОБА_4 . Згідно даних Єдиної Клієнтської Бази, ОСОБА_5 , іпн НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території ( АДРЕСА_3 ).

19 квітня 2021 року 12:04:07 з карткового рахунку НОМЕР_9 ОСОБА_4 за допомогою платіжної системи XBILL (термінал Е0109481, належить іншому банку) був здійснений P2P платіж на суму 9346.50 грн. в тому числі комісія 46.50 грн. Даний платіж можливий при введенні повного номеру картки, її терміну дії та правильного введення CVV2 коду, що може свідчити про компрометацію даних картки клієнтом.

Вказує, що позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг , що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в AT КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані її для ознайомлення в письмовій формі.

Наголошує, що згідно п. 1.1.5.13. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Тому, у задоволені позову просила відмовити.

Позивач у судове засідання не з`явилася та її представник позовні вимоги підтримала, просила суд задоволити такі. Наголосила, що вказані у позові транзакції відбулись шахрайським шляхом поза волею позивача, правонаступником якої є ОСОБА_3 .

Представник АТ КБ «Приват Банк» у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, підтримала відомості, викладені у відзиві та просила відмовити у задоволенні такого.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2024 залучено до участі у цивільній справі №308/11069/21 за позовом адвоката Карпинця І.В., який діє в інтересах ОСОБА_4 до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування правонаступника позивача, а саме ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що факт відкриття ОСОБА_4 карткового рахунку № НОМЕР_1 у AT КБ «Приват Банк», укладення кредитного договору та приєднання до Умов та Правил до моменту вчинення спірних транзакцій, а саме 25 березня 2021 року, стороною позивача не оспорюється, а відтак, в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Так, згідно матеріалів справи судом також встановлено, що 25.03.2021 року о 09:53 та 17:26 з належного ОСОБА_4 карткового рахунку № НОМЕР_1 у AT КБ «Приват Банк» послідовно, двома платежами, було перераховано грошові кошти загальною сумою 45 261,00 гривень на користь ФОП ОСОБА_5 , а саме його картковий рахунок у AT «Комінвестбанк» відповідно до Квитанцій №.1 та №0.0..1. Крім того, з належного ОСОБА_4 карткового рахунку 17.04.2021 року було здійснено платіж загальною сумою 9364,50 грн.

Не дивлячись на те, що перший факт вчинення протиправних на думку позивача дій, мав місце 25 березня 2021 року, із відповідною заявою на адресу Банку позивач звернулася лише 19 квітня 2021 року. Жодні докази звернення позивача за вищевказаними фактами до AT КБ "Приват банк" до цього строку, в матеріалах справи відсутні, відтак відповідач був позбавлений можливості в будь-який спосіб вжити заходів, пов`язаних з обставинами, викладеними в позові. Суд також звертає увагу на ту обставину, що позивачу відомі дані про особу, на чиє ім`я здійснювалася частина фінансових операцій ФОП ОСОБА_5

27 травня 2021 року за заявою ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про шахрайські дії, вчинені невідомою особою, яка шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами з карткового рахунку належного заявниці (Витяг з ЄРДР №0000538).

В подальшому, 02 червня 2021 року у зв`язку з внесенням відомостей до ЄРДР по факту незаконного заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 звернулася до АТ КБ «Приват Банк» із заявою про припинення нарахування процентів за кредитом, у задоволенні якої листом відповідача №20.1.0.0.0/7-210624/8970 від 06.07.2021 відмовлено.

Як встановлено судом, правовідносини, які склалися між сторонами, діють у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами, які регулюються, ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постановою Національного Банку України №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин та якою затверджено Порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, тримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України.

Відповідно до підпункту 6 пункту 4 розділу Порядку емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням визначено, що платіжна операція - це дія, ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахунками.

Відповідно до пунктів 1-8 розділу IV Порядку Банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів у вигляді мобільного платіжного інструменту та обслуговування операцій з їх використанням, передбачених правилами платіжної системи, відповідно до умов договору та вимог цього порядку.

Пунктами 1, 2,6 розділу VI Порядку визначено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Отже, саме користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до п. 23.4 ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор переказу до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача.

Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Так, згідно матеріалів справи, позивач до банку платника про повернення переказаних коштів до настання дати валютування не зверталася, а тому строки, встановлені п.п. 23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущені позивачем як ініціатором переказу.

Суд звертає увагу, що Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформований посадовими особами Національної поліції України, не є доказом вчинення кримінального правопорушення. В даному випадку, позивачем не надано будь-яких доказів постановлення вироку чи іншого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння шахрайським шляхом вказаними грошовими коштами.

Крім того, названі кредитні грошові кошти є власністю Банку, а не позивача, оскільки вони є кредитними коштами та якщо припустити факт незаконного заволодіння кредитними коштами третіми особами, дана обставина не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки в такому випадку відповідні збитки завдані Банку, а не позивачу.

Позивачем не надано і судом також не здобуто жодних доказів того, що спірні списання коштів з карткового рахунку відбулись поза волевиявленням позивача та що такі банківські операції на той момент не відповідали її внутрішній волі. Натомість, обставини справи свідчать про те, що оспорювані фінансові операції відбулися з ручним веденням номера картки та CVV коду, тобто конфіденційної інформації, а тому АТ КБ «ПриватБанк» не несе відповідальності за зазначені операції, про які він був повідомлений вже після їх здійснення. Покликання позивача на те, що ці операції здійснені невідомою особою у шахрайський спосіб, не є достатніми та належними доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, яка встановлює підстави розірвання договору, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В ході судового розгляду не встановлено фактів істотного порушення умов договору, укладеного між сторонами, а також вимог закону, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для розірвання договору, і як наслідок, припинення нарахування відсотків.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми, допустимими і достовірними доказами порушень відповідачем умов укладеного між ними договору та вимог закону, які регулюють кредитні правовідносини, такі її доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами представника відповідача, а відтак підстави для розірвання договору за рішенням суду та припинення нарахування відсотків відсутні, з огляду на що у позові слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача.

Керуючись ст. 651 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст. 4, 5, 12, 77, 81, 89, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 04.09.2024.

Суддя Т.Р. Деметрадзе