Провадження № 2-о/639/162/24 Справа № 639/5607/24
У х в а л а

"10" вересня 2024 р. м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Марченко В.В., розглянувши питання можливості відкриття провадження у справі № 639/5607/24

заявник: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

заінтересована особа: Міністерство оборони України (адреса місцезнаходження: пр-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ)

про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою заінтересована особа: Міністерство оборони України, в якій просить визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . рНОКПП НОМЕР_1 ) зниклим безвісти за особливих обставин.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заява не відповідає вимогам ЦПК України:

- п. 8, ч. 3, ст. 175 ЦПК України, а саме: в заяві не зазначений перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви та відомості щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- п. 9, ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: в заяві не наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;.

Частиною 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175,177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, встановленого статтями305-309 ЦПК України.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою передбачений статтею 43 ЦК України: фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 43-44,47 ЦК України підстави та правові наслідки визнання фізичної особи безвісти відсутньою та померлою не є тотожними.

За ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Пунктом п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`визначено, що звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Поміж тим зміст заяви та доданих документів швидше свідчать про загибель особи під час бойових дій поблизу м. Бахмут Донецької області.

Звертаючись до суду із вказаною заявою заявник ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту безвісно зниклим громадянина України ОСОБА_2 необхідне йому для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що близьким родичем ОСОБА_2 , є рідний син: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до статті 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_2 за обставин, які свідчать про його ймовірну загибель, не є безумовною підставою для порушення питання про визнання його безвісно відсутнім.

Так, згідно із частиною другою статтею 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя статті 46 ЦК України).

Отже, чинним цивільним законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, і заявник, за спливом строків, передбачених частиною другою статті 46 ЦК України, не позбавлений можливості звернутися з цим питанням до суду, як це передбачено главою4розділу IV ЦПК України.

Зважаючи на загальні правила цивільного судочинства, а також вимоги статті 185 ЦПК України, пред`явлена заява не відповідає вимогам статей 306-308 ЦПК України, оскільки вказана заявником мета оголошення ОСОБА_2 безвісно відсутнім, належним чином не обґрунтована, враховуючи, що військовослужбовець та солдат ОСОБА_2 є безвісти відсутнім за обставин, які виникли у результаті повномасштабної війни російської федерації проти України, але це не означає, що він пропав безвісти, а з урахуванням положень частини другої статті 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в України не оголошено, після чого лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, особа може бути оголошена померлою.

Крім того, частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження судовий збір сплачується у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 514.00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, на підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату або звільнення від його сплати.

Відповідно до вищевикладеного та вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України заява має бути залишена без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 306 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Недоліки поданої позовної заяви мають бути усунуті протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Марченко