Справа №303/4214/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Степанова О.Р.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівсьткої міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі, однак рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27.09.2018 року його було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася на вихованні і проживає із позивачем. Крім цього, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року визначено місце продживання дитини із батьком.

Також, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2023 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 гривень. Заборгованість по сплаті аліментів становить 16 400 гривень.

З часу розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не піклується про її здоров`я та її фізичний, духовний та моральний розвиток, її навчанням та підготовкою до самостійного життя. Відповідач не спілкується із дочкою, що негативно впливає на її нормальне усвідомлення, не сприяє засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі. З моменту розірвання шлюбу відповідач нехтує своїми обов`язками, як мати та проявляє не повагу до дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем одноособово без участі та підтримки відповідача.

Відповідач проживаючи в м.Мукачево свідомо ухиляється від спілкування з дочкою, при зустрічі відвертається від неї, причому робить це без поважних причин, чим приносить душевний біль дитині, так як дочка стала більш дорослою і усвідомлює, що це її мама, а тому враховуючи вищезазначене позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_7 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і надано відповадачу право подати відзив на позовну заяву.

У свою чергу, ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов в якому заперечила щодо задоволення позовних вимог, оскільки заборгованості по сплаті аліментів не має, а докази, які б свідчили про те, що вона не виконує батьківські обов`язки, позивач не надав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_8 підтримали завлений позов та просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову та пояснила, що після розірвання шлюбу позивач сам погодився із тим, щоб дитина проживала із ним. Крім цього, між нею і позивачем був укладений Договір, згідно якого він взяв на себе зобов`язання повністю утримувати фінансово дитину, забезпечити перебування дитини в садочку та гуртках.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засідання заперечив щодо задоволення позову та пояснив, що позивач перебуває на службі у ЗСУ і у разі задоволення позову він можети бути звільнений від служби, а тому даний позов поданий з метою уникнення проходження служби. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і у СК України наведений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В даному випадку підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відсутні.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Степанова О.Р. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що дитина не хоче йти до матері і спілкуватися, вона її боїться, що мати її забере силоміць. Крім цього, під час розгляду справи просить суд взяти до уваги Висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона є хрещена мати дитини сторін, а саме ОСОБА_7 . Відповідач ОСОБА_3 не піклувалася про дитину, залишила її у віці двох років. Протягом чотирьох років відповідач ОСОБА_3 жодного разу її ОСОБА_9 не телефонувала з приводу дитини, тобто взагалі не цікавилася дитиною.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він є хрещеним батьком дитини сторін, а саме ОСОБА_7 . Після народження дитини у сторін виникало багато негараздів, мати дитини ОСОБА_3 не виконувала свої обов`язки. Що і стало підставою для розірвання шлюбу. На святкуванні дні народжень мати дитини не була, дитині не телефонувала. Були випадки, що мати дитини вчасно не давала їй їсти, не давала вчасно ліки, часто забувала. Дитина проживає із батьком і перебуває на його утриманні. На даний час у дитини важкий психологічний стан.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 самовільно залишила дитину, у неї була інша сім`я. Згодом вона повернулася і намагається дитину забрати до себе. У свою чергу, дитина матір боїться, не хоче з нею спілкуватися.

Вивчивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, заслухавши пояснення учасників судового засідання, свідків та аналізуючи в сукупності докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджуються належними у справі доказами, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.03.2016 року батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 і ОСОБА_12 (а.с. 8).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року місце проживання дитини ОСОБА_7 визначено разом із батьком ОСОБА_1 (а.с. 9-12).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2023 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13, 14).

Із Виробничої характеристики на ОСОБА_1 вбачається, що останній працює в КП «Міськводоканал» Мукачівської міської ради на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці водопровідно-насосних станцій по строковому трудовому договору. По місцю роботи характеризується позитивно (а.с. 15).

Згідно Довідки про доходи ОСОБА_1 , останній за період з 05.2023 року по 04.2024 року отримав 156 528,33 гривень (а.с. 16).

Постановою старшого державного виконавця Мукачівського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.05.2024 року було відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 по виконанню виконавчого листа про стягнення із боржника ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 гривень (а.с. 17).

Із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.05.2024 року НОМЕР_5/4 за ОСОБА_12 , станом на 10.05.2024 року, рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16 400 гривень (а.с. 18).

Із листа Служби у справах дітей Мукачівської міської ради №633 від 10.05.2024 року слідує, що ОСОБА_1 самостійно виховує дочку, яка перебуває на його утриманні. Мати дитини з дочкою не спілкується, участі у її вихованні не приймає, аліменти на її утримання не сплачує (а.с. 19).

Відповідно до листа КНП «Медичний центр Сім`я» від 14.05.2024 року №435/01-14 дитина приходить на прийом до сімейного лікаря у супроводі батька ОСОБА_1 , лікуванням та доглядом дитини займається батько (а.с. 20).

Згідно відповіді на запит ЗДО №19 Мукачівської міської ради Закарпатської області №14/01-10 від 14.05.2024 року мати ОСОБА_12 вихованням дитини ОСОБА_7 не займалась, життям дитини в садочку не цікавилась, з вихователями групи не спілкувалась, дівчину в садочок не проводила та не забирала. За перебування дитини в дошкільному навчальному закладі сплачував батько ОСОБА_1 (а.с. 21).

Із Характеристики Мукачівської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів Мукачівської міської ради Закарпатської області від 14.05.2024 року №01-12/60 вбачається, що ОСОБА_7 навчається в Мукачівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів Мукачівської міської ради Закарпатської області з 01.09.2022 року. Батько приділяє належну увагу вихованню дитини, забезпечує дитину матеріально, забирає дитину з групи продовженого дня своєчасно, періодично веде діалог з учителем та вихователем про успіхи дитини та її шкільне життя (а.с. 22).

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.05.2024 року НОМЕР_5/4 заборгованість, станом на 31.05.2024 року по сплаті аліментів із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_7 - відсутня (а.с. 36).

Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №2317/01-36/42-24 від 09.07.2024 року слідує, що останні вважають доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 (а.с. 44).

Із Виписки - епікриз №2478 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , вбачається, що останній перебував в Обласній психіатричній лікарні в період з 06.11.2019 року по 13.11.2019 рік з діагнозом: Гострий психотичний розлад (а.с. 62, 63).

Із медичної документації на ОСОБА_12 слідує, що вона була побита 22.06.2020 року колишнім чоловіком, заключення: забій м`яких тканин обличчя, шиї та правого плеча, садна, множинні гематоми (а.с. 67, 68).

10.09.2020 року о 19 год. 09 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.09.2020 року о 19 год. 09 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік наніс тілесні ушкодження. Заявник значиться: ОСОБА_12 (а.с. 69, 71).

Згідно Довідки №282 від 15.05.2024 року ОСОБА_1 із 01.05.2024 року проходить військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 74, 76, 77).

Відповідно до Довідки КНП «Лікарня Святого Мартина» ОСОБА_1 в наркологічному та психіатричному кабінеті на «Д» обліку не перебуває (а.с. 75).

Із Квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 12.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 сплатила 6 000 гривень, призначення платежу: сплата аліментів згідно АСВП НОМЕР_5 (а.с. 89).

Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Також суд звертає увагу на ЗУ «Про охорону дитинства», який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Так, зі ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» вбачається, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 даного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ч.1 п.2 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що «Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей».

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він/вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач та його представники на підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилаються на те, що відповідач ОСОБА_3 жодного з покладених законом на неї, як матір обов`язків не виконує, не приймає участі у її вихованні, вже тривалий час не бачиться та не спілкується із дочкою, не цікавиться її станом здоров`я.

Разом з тим, із матеріалів справи, зокрема із Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року у справі №303/4001/23, 2/303/611/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_13 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, вбачається і сторонами визнається той факт, що під час розгляду вищезазначеної справи, сторони подали до суду Договір між батьками про спільну участь у вихованні та спілкуванні з дитиною від 23.06.2020 року, відповідно до п.4 якого, батьки домовилися, що дитина буде проживати разом із батьком.

Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем та його представниками не доведено, що поведінка відповідача відносно її дочки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України».

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дочки не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Позивач та його представники не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матір по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.164, 165, 166 СК України та ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 по відношенню до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, , місце знаходження: м.Мукачево, пл.Духновича Олександра, 2, Закарпатська область.

Повний текст рішення суду складено 06.09.2024 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір