ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Суми

Справа №577/5323/23

Номер провадження 22-ц/816/1245/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Маховика Романа Васильовича

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року, у складі судді Потій Н.В., ухвалене в м. Конотоп,

в с т а н о в и в :

27 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у 2022 році для своєї знайомої ОСОБА_3 , скинув кошти, як позику, на вказаний нею рахунок банку «Монобанк» де при перерахуванні коштів, отримувача не показувало. У період з квітня 2022 по серпень 2022 року перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти на загальну суму 150352,50 грн, а саме: 14.04.2022 3015 грн; 20.04.2022 4522,50 грн, 6532,50 грн; 26.04.2022 4020 грн., 2512,50 грн., 2512,50 грн; 28.04.2022 555 грн; 04.05.2022 555 грн; 09.05.2022 10050 грн; 13.05.2022 5025 грн; 14.05.2022 3517,50 грн; 19.05.2022 20100 грн; 10.06.2022 5025 грн; 23.06.2022 25125 грн; 23.07.2022 3517,50 грн; 26.08.2022 23155 грн, 23115 грн.

На прохання повернути кошти, ОСОБА_3 повідомила, що жодних коштів не отримувала. Із неофіційних джерел стало відомо, що рахунок № НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 з якою на момент перерахування коштів жодних договірних відносин у нього не було. А тому, кошти в розмірі 150352,50 грн є такими, що помилково перераховані ОСОБА_2 , та є безпідставно набутим майном, отже мають бути повернуті. 23.08.2023 на її адресу була надіслана вимога про повернення коштів, як отримана членом сім`ї останньої 29.08.2023, однак, кошти не повернуті.

Вважає, що кошти перерахував ОСОБА_2 без наявності правових підстав були перераховані їй на банківську картку без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між ними, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими нею коштами.

Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти в розмірі 150352,50 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 135600 грн безпідставно набутих коштів.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1353 грн 17 коп сплаченого ним судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 800 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвоката Маховик Р.В. посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказує, що фотографії мобільного телефону не є неналежними та недопустимими доказами підтвердження перерахування коштів.

Доводить, що судом не враховано пояснення відповідача про перерахування їй усіх коштів як подарунків, а не безпідставних переказів.

Вважає непереконливими доводи позивача про його необізнаність про те, що перераховані ним кошти отримувались іншою людиною, а не ОСОБА_3 , про наявність домовленості з якою вказує, і яка тільки після 17 переказів повідомила про не отримання коштів від нього. При цьому, вона не була позбавлена можливості знімати кошти як позику, отримані на картку своїх знайомих.

Позивачем не надано доказів звернення до банку у 2022 році з вимогою про повернення коштів у зв`язку з помилковістю такого переказу.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокат Павлюк І.А., просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду без змін. Звертає увагу, що доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позивача у відзиві на позов, тому були оцінені судом і не знайшли свого підтвердження піч час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що за даними довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , має картку для виплат № НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 , угода № SAMDNWFC5 від 21.03.2022 (а.с. 8).

Згідно довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/9910 від 25.12.2023 на ім`я ОСОБА_2 (РНОПП НОМЕР_5 ) було емітовано платіжну картку НОМЕР_1 , власником картки є ОСОБА_2 , номер телефону ОСОБА_2 НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 92)

Із скріншотів з телефону, наданих позивачем ОСОБА_1 вбачається, що останній неодноразово з картки № НОМЕР_7 на картку отримувача № НОМЕР_1 , здійснював переказ власних коштів а саме:

26.08.2022 о 16:26 год в розмірі 23000,00 грн, комісія 115,00 грн,

26.08.2022 о 16:24 год в розмірі 23000,00 грн., комісія 115,00 грн;

23.06.2022 о 18:29 год в розмірі 7500,00 грн., комісія 37,50 грн;

23.07.2022 о 21:50 год в розмірі 3500,00 грн., комісія 17,50 грн;

23.06.2022 о 15:35 год в розмірі 25000,00 грн., комісія 125,00 грн;

10.06.2022 о 14:07 год в розмірі 5000,00 грн., комісія 25,00 грн;

19.05.2022 о 10:22 год в розмірі 20000,00 грн., комісія 100,00 грн;

14.05.2022 о 12:24 год в розмірі 3500,00 грн, комісія 17,50 грн;

13.05.2022 о 18:44 год в розмірі 5000,00 грн, комісія 25,00 грн;

09.05.2022 о 19:02 год в розмірі 10000,00 грн, комісія 50,00 грн;

04.05.2022 о 17:37 год в розмірі 550,00 грн, комісія 5,00 грн;

28.04.2022 о 21:06 год в розмірі 550,00 грн, комісія 5,00 грн;

26.04.2022 о 20:40 год в розмірі 2500,00 грн, комісія, 12,50 грн;

26.04.2022 о 12:22 год в розмірі 2500,00 грн, комісія, 12,50 грн;

26.04.2022 об 11:05 год в розмірі 4000,00 грн, комісія 20,00 грн;

20.04.2022 о 22:01 год в розмірі 4500,00 грн, комісія 22,50 грн;

20.04.2022 о 21:43 год в розмірі 6500,00 грн, комісія 32,50 грн;

14.04.2022 року о 13:34 год в розмірі 3000 грн, комісія 15,00 грн (а.с. 21 38).

Переказ коштів у вказаному розмірі у зазначений період (дату та час) з картки НОМЕР_3 , угода № SAMDNWFC5 від 21.03.2022 також підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про рух коштів (а.с. 9-11).

20 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся на адресу ОСОБА_2 з письмовою заявою в якій повідомив, що у 2022 році для своєї знайомої ОСОБА_4 перераховував кошти, як позику, на рахунок, на який вона надала. В період з квітня по серпень 2022 року перерахував на рахунок № НОМЕР_1 коштів на загальну суму 150352,50 грн. Оскільки жодних договірних відносин з ОСОБА_2 на момент перерахування коштів не мав, просив повернути ці кошти як безпідставно набуті (а.с. 5-7).

27 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою про встановлення даних особи, з якою він познайомився через соціальну мережу «Інстаграм» та яка представилася ОСОБА_3 , для якої в ході спілкування він перераховував гроші (а.с. 54, 62).

Згідно листа відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області від 15.03.2023 звернення по факту спілкування через мережу інтернет з невстановленою особою від 27.02.2023 розглянуто. У даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, подальший розгляд повідомлення припинено. Водночас встановлено ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку (а.с. 54 зв., 62 зв.).

20 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із письмовою заявою про повернення перерахованих ним на рахунок № НОМЕР_1 коштів на загальну суму 150352,50 грн (а.с. 13-14).

29 серпня 2023 року АТ «Універсал банк» повідомив ОСОБА_1 про те, що запит на повернення коштів не може бути виконаний банком без рішення суду (а.с. 40).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що із перерахованих на картковий рахунок відповідачки коштів у загальній сумі 150352,50 грн, 752,50 грн є комісією на користь банку, а 14000 грн подарунок, а тому до стягнення на користь позивача визначено 135600 грн (150352,50 грн - 752,50 грн - 14000 грн).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Отже, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, у тому числі у виді розірвання договору.

Права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Згідно зі ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Тобто, для застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для передачі заявлених до стягнення грошових коштів.

Виходячи з викладеного та положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, за наявності доказів безпідставного набуття відповідачкою коштів позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Так, суд правильно вважав, що належним відповідачем по справі є саме ОСОБА_2 , на картковий рахунок якої позивач перерахував зазначену в позові суму і саме з неї на користь ОСОБА_1 слід стягнути перераховану суму коштів за виключенням суми подарунку та комісії банку.

Зібраними у справі доказами, зокрема і інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 25 грудня 2023 року №БТ/9910 підтверджено, що власником платіжної картки № НОМЕР_1 , на яку у період з 14 квітня 2022 року по 26 серпня 2022 року неодноразовими платижами надійшли кошти ОСОБА_1 , є ОСОБА_2 (а.с. 92).

Апеляційний суд погоджується, із наданням критичної оцінки доводам відповідача про можливість розпорядження коштами із цієї карти іншими особами без згоди ОСОБА_2 .

Суду не надано доказів на підтвердження доводів, що картковим рахунком відповідача не санкціоновано скористалась невстановлена особа, а за відсутності підтверджуючих доказів, такі твердження це є лише припущенням і згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України не можуть бути покладені в основу рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції, відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 1212, ЦК України, дійшов правильного висновку про неправомірне збереження ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у сумі 135600 грн, перерахованих позивачем як позику іншій особі.

Таким чином, посилання та доводи осіб, які подали апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Маховика Романа Васильовича залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов