РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/3482/23

Провадження 2/621/127/24

09 вересня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В.Філіп`євої

за участі секретаря судового засідання - А.Бабич

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не з`явився)

представник позивача - адвокат Інесса Міщенко,

відповідачі:

1) Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області (представник не з`явився)

2) ОСОБА_2 , (не з`явилася)

представник відповідача - адвокат Світлана Сергієнко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 ,

про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю Л.Томашевська звернулся до суду в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між рідними сином та батьком, а також визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька.

Рух справи.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.09.2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче судове засідання, витребувано копію матеріалів нотаріальної справи, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті позовних вимог (а.с.40-41)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року залучено до участі в цивільній справі в якості відповідача ОСОБА_2 , вирішено клопотання про виклик свідків та витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.108-109)

Позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 ). У встановлений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті батька й по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. № 184/02-31 від 14.07.2023 року позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька в зв`язку зі спливом строку, встановленого законом. Крім того, нотаріус вказав також на розбіжності у написанні прізвища позивача « ОСОБА_4 » (з апострофом) та батька - спадкодавця « ОСОБА_4 » (без апострофу), що унеможливлює встановлення належним чином родинного зв`язку між сином та батьком, в зв`язку з чим позивачеві було рекомендовано звернутися до суду для підтвердження вказаного факту. Враховуючи розбіжність у написанні прізвищ, яка перешкоджає оформленню спадкових прав, позивач, посилаючись на норми цивільного законодавства просить суд встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між рідними сином та батьком, а також визначити додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька, пропущений з поважних причин (а.с. 1-5)

Представник відповідача - Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області - відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів (а.с.47)

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат С.Сергієнко у відзиві на позовну заяву не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 як між рідними сином та батьком, вказаний факт не оспорювала.

В частині визначення позивачеві додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини заперечувала та просила відмовити у задоволенні, в зв`язку з відсутністю поважних причин пропуску такого строку. Вказала, що до матеріалів позовної заяви надана Довідка військової частини НОМЕР_1 про перебування позивача на військовій службі від 15.03.2021 року, що не є підтвердженням перебування позивача на службі на день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 , контракт за цей час міг закінчитися, і позивач міг звільнитися зі служби. Крім того, як вбачається з Довідки, вказана частина розташована в місті Чугуїв Харківської області, тобто територіально наближена до місця відкриття спадщини, а отже об`єктивних і непереборних перешкод дял подання позивачем заяви про прийняття спадщини нотаріусу не існувало. В матеріалах справи наявні довіреність позивача від 29.06.2023 року, посвідчена нотаріально в місті Хмельницькому, на представництво його інтересів ОСОБА_6 , що також підтверджує спроможність позивача звернутися до будь-якого нотаріуса за місцем проходження служби, а отже ніщо не перешкоджало йому у визначений законом термін, окрім довіреності, подати й заяву про прийняття спадщини. Тому, в зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів поважності пропуску строку, просила відмовити позивачеві у визначенні додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини (а.с.74-80)

В судовому засіданні представник позивача адвокат І.Міщенко підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Вказала, що позивач є рідним сином спадкодавця ОСОБА_3 , вказаний факт ніким не оспорюється, а розбіжності в написанні прізвищ перешкоджають в оформленні спадщини в нотаріальному порядку. Крім того, вважала причини пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини поважними, оскільки позивач ОСОБА_1 став військовослужбовцем за контрактом ще до початку повномасштабної збройної агресії російської федерації і проходив службу в місті Балаклія Харківської області, яка з березня 2022 року була окупована військами держави-агресора. В цей час військова частина позивача була передислокована до Західної України, адреса її місцезнаходження невідома навіть родичам, оскільки є таємницею. Як військовослужбовець, позивач не може без поважних причин покидати місце несення служби, і коли батько (спадкодавець) ОСОБА_3 знаходився у тяжкому стані в лікарні, позивач зміг навідати його тільки у моргу, а на похорон він вже не встигав, бо йому потрібно було з`явитися до військової частини. Перебування його за межами Харківської області підтверджується, в тому числі, й нотаріальною довіреністю, посвідченою в місті Хмельницький, виданою ним своїй рідній тітці ОСОБА_6 для допомоги в оформленні спадкових прав.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат С.Сергієнко не заперечувала проти встановлення факту родинних відносин позивача й спадкодавця ОСОБА_3 як рідних сина й батька. В задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини просила відмовити в повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження об`єктивних і непереборних причин, які перешкоджали б позивачеві подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Вказала, що до матеріалів справи не додано копію контракту, в зв`язку з чим неможливо встановити строки перебування на військовій службі, а надіслані Довідки з Міністерства оборони не підтверджують перебування позивача на військовій службі саме в період з липня 2022 року по січень 2023 року, а також місце несення служби за межами Харківської області.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 зазначила, що позивач ОСОБА_1 є її рідним племінником, сином її брата ОСОБА_3 . Цей факт їй відомий з самого дня народження позивача, коли вони його забирали з пологового будинку, і коли її брат проживав у зареєстрованому шлюбі з матір`ю позивача ОСОБА_7 . Зазначила, що розбіжності в написанні прізвища « ОСОБА_4 » (російською мовою без апострофа) та « ОСОБА_4 » (українською мовою з апострофом) викликані історичними подіями перебування України в складі колишнього Радянського Союзу, коли всі документи заповнювалися російською мовою і потім перекладалися українською. В неї також дівоче прізвище записано як « ОСОБА_4 » з апострофом, а у померлого брата - спадкодавця ОСОБА_8 - без апострофа. Однак вона підтверджує, що позивач є дійсно сином її померлого брата. Брат навіть після розірвання шлюбу з матір`ю позивача постійно спілкувався з сином, завжди його визнавав. На початку війни ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині в районі міст Чугуїв та Балаклія Харківської області, а потім приблизно на протязі місяця, в березні-квітні 2022 року їх частину відправили на Західну Україну. Позивач спілкується з нею по телефону, бо інших близьких родичів не має, його мати також померла. Коли батько опинився в тяжкому стані в лікарні, ОСОБА_9 відпустили з частини лише попрощатися з батьком, він був у нього в моргу, а на похороні вже не зміг бути присутнім, бо повинен був повернутися до своєї частини. В позивача не має іншого житла, і він має право на спадкування частки квартири після свого батька. А пропуск ним строку для подання заяви є поважним, оскільки він виконує свій військовий обов`язок, і не може покинути службу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 зазначила, що позивач ОСОБА_1 є її рідним племінником, сином її брата ОСОБА_3 . Відносини між батьком і сином завжди були хороші, вони родичалися до останнього дня. Вона підтверджує, що позивач є рідним сином її померлого брата, вони забирали всі разом дитину з пологового будинку, і все життя позивач є їхнім близьким родичем. Позивач є військовослужбовцем за контрактом, до війни служив в місті Балаклія, а після 24.02.2022 року його частину передислокували на Західну Україну, точна адреса їй невідома. З племінником часто спілкувалися по телефону, додому ОСОБА_9 відпустили лише один раз попрощатися з батьком, який знаходився в реанімації. Позивач застав батька вже без тями, й попрощався з ним у морзі, бо не міг залишитися на похорон, оскільки зобов`язаний був повернутися до місця служби. На даний час йде війна, позивач виконує військовий обов`язок, а тому не міг вчасно подати заяву нотаріусу з поважних причин.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 надав аналогічні пояснення та підтвердив факти, викладені вище.

Обставини, встановлені судом:

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис про смерть № 162 від 21.07.2022 року (а.с.6, 57)

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Комсомольським п/с Зміївського району Харківської області, та заповненого російською мовою, батьками позивача « ОСОБА_12 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько « ОСОБА_13 » та мати « ОСОБА_14 », місце народження с.Благодатне Зміївського району Харківської області, актовий запис про народження № 215 від 04.11.1991 (а.с.7)

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Зміївським РС ГУ ДМС України в Харківській області 04.11.2016 року, прізвище позивача записано двома мовами: російською та українською, й містить розбіжності у написанні через особливості правопису, а саме: українською мовою « ОСОБА_4 » (з апострофом); російською мовою « ОСОБА_4 » (без апострофу) (а.с.8)

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1, сформованого 14.07.2023 року на підставі Закону України «Про нотаріат», спадкодавець ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Благодатне Зміївського району Харківської області (а.с.71-72)

Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернулася 27 вересня 2022 року до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55)

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) 19.05.2022 року, відповідач ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 19 травня 2022 року, актовий запис про шлюб № 146 (а.с.58)

Відповідно до Довідки зі Спадкового реєстру від 27.09.2022 року, заповіти/спадкові договори спадкодавцем ОСОБА_3 не укладалися (а.с.59-61)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.08.2023, спадкодавцю на день його смерті на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_2 ) (а.с.29)

Згідно інформації відділу Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/825 від 12.07.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.62)

14 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 (за довіреністю) звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.64)

Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 , оскільки відсутні докази постійного проживання позивача на час відкриття спадщини та пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Одночасно встановлено, що прізвища спадкодавця та спадкоємця мають розбіжності у написанні : спадкодавець « ОСОБА_4 » (без апострофу), спадкоємець « ОСОБА_4 » (з апострофом), що унеможливлює належним чином встановлення родинного зв`язку (а.с.12, а.с.73)

Відповідно до Довідки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 № 301 від 15.03.2021 року, молодший сержант ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.10)

Згідно посвідчення серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с.11)

Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.07.2024 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Призваний на військову службу за контрактом до в/ч НОМЕР_7 з 21.01.2010 року (м.Кам`янець-Подільський)

Відповідно до інформації Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.07.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Як вбачається з Довіреності від 29.06.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвим Ю.В. за реєстровим № 1095, позивач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси в усіх без винятку підприємствах, установах, організаціях, а також судах усіх інстанцій з питань, пов`язаних із веденням спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 (а.с.18, 67-69)

Норми права, що підлягають застосуванню та мотиви суду.

Дослідивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, додані до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Предметом спору даної цивільної справи є встановлення факту родинних відносин позивача ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як рідних сина і батька, а також з`ясування поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та наявності підстав для визначення додаткового строку.

Щодо встановлення факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем:

Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.10 цієї постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин для позивача має юридичне значення.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 як сина спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується належними й допустимими письмовими доказами: Свідоцтвом про народження позивача, заповненого російською мовою, яке узгоджується з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1, сформованого 14.07.2023 року, де прізвища обох записані без апострофа як у російському варіанті, та співпадають дата і місце народження позивача. Вказаний факт підтверджений також свідками, допитаними в судовому засіданні, і які є рідними сестрами померлого ОСОБА_3 . Вказаний факт не оспорювався також представником відповідача ОСОБА_5 .

Розбіжності у написанні прізвищ в офіційних документах перешкоджають позивачеві в оформленні спадкових прав, однак не спростовують факту родинних відносин між ним та його батьком - спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в цій частині та наявніості підстав для їх задоволення.

Щодо поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини та наявності підстав для визначення додаткового строку:

За загальним правилом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України).

Відповідно до ч.1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

У разі пропущення встановленого законом строку, відповідно до положень ч.3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з правовою позицію Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформації зі Спадкового реєстру, спадкодавець ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не складав, а отже, відповідно до положень ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України, має місце спадкування за законом.

Належними й допустимими доказами підтверджено родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем як сином та батьком, а отже позивач разом із відповідачкою ОСОБА_5 є спадкоємцями І черги за законом після померлого ОСОБА_3 .

Інформації про наявність інших спадкоємців І черги матеріали справи не містять.

Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже встановлений ч.1 статті 1270 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви на прийняття спадщини сплинув 16 січня 2023 року.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи Довідки Міністрества оборони, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу за контрактом до в/ч НОМЕР_7 з 21.01.2010 року і станом на момент розгляду справи проходить військову службу у в/ч НОМЕР_8 .

Інформації щодо звільнення позивача з військової служби матеріали справи не містять.

При цьому, 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений і діє до теперішнього часу.

Територія Чугуївського району Харківської області, зокрема Зміївська міська територіальна громада та Слобожанська селищна територіальна громада, що знаходиться в межах юрисдикції Зміївського районного суду Харківської області, відповідно до Наказу Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами), з 24 лютого 2022 року віднесена до території, на якій ведуться активні бойові дії.

В період з 24 лютого по грудень 2022 року на території Слобожанської територіальної громади відбувалися постійні обстріли, що становили загрозу життю й здоров`ю її мешканців, частково зупинилася діяльність центрів адміністративних послуг, постачання продуків першої необхідності, банківського обслуговування, було зупинено дію нотаріальних реєстрів, тощо, а транспортне сполучення з іншими громадами суттєво ускладнилося через проведення оборонних заходів.

Вище вказані обставини, є загальновідомими, визнаються судом, та відповідно до ч.3 статті 82 ЦПК України, не потребують доказування.

Відповідно до абзацу 3 ч.3 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ, (далі - Закон) під час дії воєнного стану для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період строк військової служби може встановлюватися на час до оголошення рішення про демобілізацію або на строки, визначені частиною другою цієї статті.

Частиною 8 статті 23 цього ж Закону встановлено, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, крім військовослужбовців базової військової служби, військова служба продовжується понад встановлені строки: для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та інформацію про перебування позивача на військовій службі в період з 15.03.2021 та станом на момент розгляду справи, наявні підстави вважати про перебування ОСОБА_1 на військовій службі в період з 16.07.2022 по 16.01.2023 року.

При цьому, відповідно до ч.4 статті 24 Закону, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

З наведеної норми вбачається, що військовослужбовець під час виконання обов`язків військової служби не може на власний розсуд без наказу командира покинути місце служби й у будь-який час прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, а з урахуванням дії воєнного стану в Україні, характеру та складності завдань, які виконуються військовослужбовцями під час надання відсічі збройній агресії російської федерації, суд вважає поважною вказану причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з чим наявні підстави для визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Таким чином, суд вважає позовну вимогу ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, в зв`язку з відсутністю вимоги позивача про розподіл судових витрат, питання розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1220, 1222, 1223, 1233, 1270, 1272 ЦК України, статями 4, 12, 13, 81- 83, 89, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між рідними сином та батьком

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк у 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області, , юридична адреса: вул. Миру, буд.7, смт Слобожанське, Чугуївський район, Харківська область, 63460.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 09.09.2024 року.

Суддя В. Філіп`єва