Номер провадження: 2/205/4040/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, про стягнення коштів вартості 3/4 частки квартири.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 29 серпня 2024 року.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про відстрочення сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Дослідивши вищевказане клопотання та надані матеріали суд вважає, що в задоволені клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд зазначає, що єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що їх майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ними судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вони підпадають під умови, визначені ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, розстрочення, відстрочення сплати судового збору та звільнення від такої сплати є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається, виходячи із визначених ними обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених ним обставин та доказів того, що фінансове становище позивача унеможливлює сплату судового збору за подання позовної заяви.

Крім того, у заявленому клопотанні також не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище позивача зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду позовної заяви та вони зможуть сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Зі змісту самого позову вбачається, що ОСОБА_1 такий збір не сплачувався із посиланням на те, що він зарахований до лав ЗСУ, та великих статків наразі немає, оскільки потребує витрат на амуніцію.

Суд вказує із цього приводу, що дійсно статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачені відповідні пільги щодо звільнення від сплати судового збору. Зокрема, згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Одночасно із чим у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Таким чином, аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» у сукупності з положеннями частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу саме як учасника бойових дій.

Отже, під час вирішення питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» враховується предмет та підстави позову, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статті 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19,постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №490/8128/17.

В даному випадку у своєму позові позивач ОСОБА_1 просить суд про стягнення коштів вартості 3/4 частки квартири. Вочевидь, підстави та предмет такого позову не пов`язані з соціальним захистом позивача, як учасника бойових дій. Таким чином, в силу наведених норм закону, позивач не може бути звільненим від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову. Саме тому судовий збір в даному випадку таким учасником справи повинен бути сплачено на загальних підставах.

Під час розгляду клопотання суд також враховує, що Європейським судом з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, не має можливості вчасно, на момент подачі позовної заяви здійснити оплату судового збору, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 258, 260, 261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.