Справа № 452/4555/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" серпня 2024 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Посікіри Романа Романовича до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -
08.11.2007 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Захарко Ю.В., зареєстрованим за №140 (надалі - іпотечний договір).
Предметом іпотеки є нежитлова будівля консервного цеху, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , загальною площею 1332,3 кв.м. (надалі - нерухоме майно, предмет іпотеки).
08.11.2007 року державний реєстратор приватний нотаріус Захарко Ю.В. вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (надалі - ДРРП) запис про обтяження нерухомого майна іпотекою; реєстраційний номер обтяження: 5997160 (ст. 10 деталізованої довідки з РНОКПП).
Розмір основного зобов`язання 50 000 доларів США; строк виконання 08.11.2014 р. (ст. 10 деталізованої довідки з РНОКПП).
Крім того, 04.05.2018 р. між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрованим за №531.
Обтяження нерухомого майна після відступлення прав вимоги на користь ОСОБА_1 було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., номер запису про обтяження: 26101019 на підставі рішення про державну реєстрацію №41047801 від 11.05.2018 р. (ст. 5 деталізованої довідки з РНОКПП).
Таким чином, ОСОБА_1 є іпотекодержателем нежитлової будівлі консервного цеху загальною площею 1332,3 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Захарко Ю. В. 08.11.2007 р. за реєстраційним №140, та Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л. 04.05.2018 р. за реєстровим №531.
Після отримання відомостей з ДРРП позивачу стало відомо, що на нерухоме майно - предмет іпотеки Відділом державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції (правонаступником якого є Самбірський відділ державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції) накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (номер запису про обтяження: 26894081) на примусове виконання виконавчого листа Самбірського міськрайонного суду Львівської області №2-884 від 04.10.2010 р. (ст. 3 деталізованої довідки з РНОКПП).
Таким чином, просить звільнити з-під арешту нерухоме майно-предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій позов ОСОБА_1 підтримав, просив задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності.
Відповідач представник Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, а представник відповідача був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою, вказаною в позові, тому суд розглядає справу у його відсутності.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши подані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.
08.11.2007 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Захарко Ю.В., зареєстрованим за №140.
Предметом іпотеки є нежитлова будівля консервного цеху, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , загальною площею 1332,3 кв.м. (надалі - нерухоме майно, предмет іпотеки).
08.11.2007 року державний реєстратор приватний нотаріус Захарко Ю.В. вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (надалі - ДРРП) запис про обтяження нерухомого майна іпотекою; реєстраційний номер обтяження: 5997160.
Розмір основного зобов`язання 50 000 доларів США; строк виконання 08.11.2014 р.
Крім того, 04.05.2018 р. між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрованим за №531.
Відповідно цей Договір укладено на підставі та у порядку визначеному нормами ст. 24 Закону України «Про іпотеку».
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2023 року відомо, що на нерухоме майно - предмет іпотеки Відділом державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції правонаступником якого є Самбірський відділ державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна нежитлову будівлю (консервний цех) загальною площею 1332,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження: 26894081) на примусове виконання виконавчого листа Самбірського міськрайонного суду Львівської області №2-884 від 04.10.2010 року.
У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном
Частина 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно п.4 ч.2 ст.16 ЦК України: способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Аналогічні положення закріплені і в ст. 1 Закону України «Про заставу», згідно з приписами якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України «Про заставу») .
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина 7 статті 3 Закону України «про іпотеку»).
За змістом ст. 4 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час посвідчення договору іпотеки, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.
У відповідності до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на відповідний період, обов`язковій державній реєстрації підлягають обмеження речових прав.
08.11.2007 року державний реєстратор приватний нотаріус Захарко Ю.В. вніс до ДРРП запис про обтяження нерухомого майна іпотекою (реєстраційний номер обтяження: 5997160).
Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видача заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передача заставної, видача дубліката заставної проводяться відповідно до вимог закону, цього порядку та з урахуванням особливостей, зазначених у цьому розділі.
Відповідно до укладеного договору про відступлення прав за іпотечними договорами, що посвідчений приватним нотаріусом посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л. 04.05.2018 за реєстровим №531, за цим договором продовжують зберігатись іпотека та заборона на відчуження предметів іпотеки за іпотечними договорами, які накладалися при їх нотаріальному посвідченні.
Положеннями ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.
Ст.ст. 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобов`язань за основним договором, у випадку, зокрема, невиконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.
Таким чином, суд вважає, що оскільки право іпотеки виникло до винесення постанов, на підставі яких накладено арешти на нерухоме майно, права позивача як іпотекодержателя є порушеними внаслідок існування перешкод на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2018 у справі №910/4772/17 зроблено такий висновок: «Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає; що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання; яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки».
Отже, ОСОБА_2 прострочено виконання основного зобов`язання за кредитним договором (строк виконання основного зобов`язання: 08.11.2014 р.); ОСОБА_1 є іпотекодержателем майна, на яке накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна; обтяження у вигляді іпотеки було накладено раніше за обтяження у вигляді арешту нерухомого тайна, то існування такого арешту перешкоджає позивачу задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач має право на задоволення своїх вимог, а тому заявлені ним вимоги підлягають судовому захисту у визначений законом спосіб, а саме на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає зняття судом арешту з майна і визначає, які дії має вчинити державний виконавець у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог за предметом даного позову.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: Самбірський відділ державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса м. Самбір, вул. Мазепи, 18, Львівська область, поштовий індекс 81400, .

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення буде складено 30.08.2024 року.

Суддя