Справа № 539/3222/24
Провадження № 2/539/1107/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчук М. М.,

за участю секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі 04 червня 2018 року уклали шлюб, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Подружні відносини між сторонами припинені. Позивач та відповідач не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, спільні інтереси відсутні. Між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації та непорозуміння, відсутнє взаємопорозуміння. Спільне сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача та спільному сину сторін ОСОБА_3 . Зазначала, що примирення з відповідачем є неможливим. Син залишається проживати з матір`ю, питання розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутнє.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований у Святошинському районному у місті Київ відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Київ актовий запис № 638; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_4 ».

Ухвалою судді від 14 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, у судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій вказувала, що підтримує позов та просить розглянути справу за її відсутності. Просила строк на примирення не давати.

ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказував, що позов підтримує, просить розглянути справу за його відсутності. Просив не надавати строк на примирення.

Згідно з частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Суд встановив, що Святошинський районний у місті Київ відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Київ 04 липня 2018 року зареєстрував шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 638.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін у справі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04 грудня 2018 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві. Батьками дитини згідно зі свідоцтвом є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач у своєму позові зазначає, що з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, відсутність спільних інтересів, що призвело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, фактичні шлюбні відносини сторони припинили. Позивач на позові наполягає, примирення не бажає. Просила строк на примирення не давати.

Відповідач подав до суду заяву, в якій вказував, що позов підтримує, просив строк на примирення не надавати.

Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України).

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що розірвання шлюбу, здійснене органами державної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд має виходити з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Під шлюбом слід розуміти сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Обставини справи свідчать про те, що сторонами висловлено взаємну згоду на розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін.

Верховний Суд у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц виклав висновок про те, що «заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ».

Оскільки шлюбні відносини між подружжям припинені, наміру їх відновлювати у сторін не має, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, відповідно, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між подружжям.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, у поданій до суду заяві вказувала, що має намір залишити прізвище « ОСОБА_4 », то вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу відповідно до зазначеної норми матеріального права. Вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи.

Позивач в заяві просить судові витрати покласти на відповідача та стягнути на її користь суму сплаченого нею судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 08 серпня 2024 року № 2PL133698 у розмірі 1 211,20 грн.

Водночас, ураховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 142, 263265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Святошинському районному у місті Київ відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Київ, актовий запис № 638, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею відповідно до квитанції від 08 серпня 2024 року № 2PL133698, тобто у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу Державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання у будинку АДРЕСА_2 .

Суддя М. М. Пилипчук