Справа № 175/8796/24
Провадження № 2/175/1471/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради про розірвання шлюбу та встановлення факту утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради про розірвання шлюбу та встановлення факту утримання дитини.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю.

Третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Судом встановлено, що сторони з 26 січня 2024 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 55. Мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені, проживають окремо.

Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Встановлено, що між сторонами відсутні будь-які взаємні сімейно-шлюбні права та обов`язки, оскільки кожен з подружжя почав фактично жити окремим життям.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згодна, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Судом встановлено, що на даний час спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком. В той же час судом встановлено, що батьками не вирішувалось питання щодо визначення місця проживання дитини і спір з цього питання між ними відсутній. ОСОБА_2 проживає окремо від дитини .

Відповідно до ч.1, 2 та 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. На вказаній відмінності визначення місця проживання дитини при наявності спору між батьками від залишення дитини з одним із батьків при відсутності спору наголошував Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19).

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідачка не подавала до суду своїх заперечень щодо проживання спільного сина разом із батьком.

Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Так, ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, зокрема факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх спільної дитини немає, суд, враховуючи, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, суд вважає, що дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід залишити проживати із батьком.

Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_4 шляхом встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_4 неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_4 , що забезпечить дитині гарантовані статтею 3 Конвенції про права дитини гарантії захисту та піклування.

Керуючись ст. 105, 110, 112, 160 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 26 січня 2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №55, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - вважати розірваним.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , самостійно виховує та утримує дитину, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.