Справа № 583/2554/24
04 вересня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
при секретарі Якубович В.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Мороховської Н.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 у м. Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дитини, -
24.05.2024 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки сімейне життя не склалося, сімейні стосунки припинені, можливості зберегти шлюб немає, вона звернулася до Охтирського міськрайонного суду із заявою про розірвання шлюбу, справа №583/1343/24. 25.03.2024 року згідно із судовим наказом Охтирського міськрайонного суду (справа №583/1344/24) на її користь призначено стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з відповідача, у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Вона повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям доньки та сина. Відповідач погрожував їй, що може взагалі забрати дітей, що він краще знає як виховувати доньку та сина. Виходячи з того, що увесь час діти проживали з нею, вона займалася їх вихованням та піклуванням, діти прив`язані до неї, відповідач ніколи надовго не залишався ані з донькою, ані з сином, не виявляв проявів самостійного виховання дітей, навіть в період коли вони проживали разом, то вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дітей з нею.
З огляду на викладене прохає: визначити місцем проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем проживання їх матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2024 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Також відповідачці визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.07.2024 року підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві просила їх задовольнити.
Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області в судовому засіданні зазначила, що під час складання висновку про визначення місця проживання малолітніх орган опіки і піклування Охтирської міської ради керувався найкращими інтересам дитини, врахував думку батька, який заявив, що згоден на проживання дітей разом із матір`ю, враховував усі обставини та визнав за доцільне визначити місце проживання дітей разом із матір`ю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилось двоє спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
25.03.2024 року згідно із судовим наказом Охтирського міськрайонного суду (справа №583/1344/24) на користь позивачки призначено стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з відповідача, у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Донька ОСОБА_5 навчається в першому класі Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2. Батько, як зазначено в довідці № 95 від 26.04.2024року, виданій адміністрацією школи, участі у вихованні дитини не бере.
Згідно довідки виданої позивачу квартальним уповноваженим Охтирської міської ради від 26.04.2024, остання дійсно зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Орган опіки і піклування Охтирської міської ради в своєму висновку від 02.08.2024 року вважає, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , можуть підлягати задоволенню.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
В ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11.07. 2017 року у справі «М. С. проти України» зазначено, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони
Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з інтересів дитини, з метою дотримання яких може бути обмежений встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, може проявляти турботу відносно дітей та приймати участь у їхньому вихованні, реалізувавши свої права.
Згідно вимог ч.ч. 4-6 ст. 9 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Таким чином, при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини саме суд вирішує чи є достатньо обґрунтованим висновок органу опіки та піклування та чи відповідає він інтересам дитини. Рішення суду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини має бути виправдане її інтересами, оскільки саме інтереси дітей мають переважний характер над інтересами батьків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши висновок органу опіки та піклування Охтирської міської ради про доцільність проживання дитини з матір`ю, заслухавши позицію учасників процесу, оцінивши письмові докази, суд погоджується із вказаним висновком, з огляду на тривалість проживання дітей з матір`ю, вік дітей, сталість їх соціальних зв`язків, добросовісне виконання останньою батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, а також відсутність негативного впливу на виховання і розвиток дітей.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Визначити місцем проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем проживання їх матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 05.09.2024 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко