УХВАЛА

02 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 522/22305/14-ц

провадження № 61-11451ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 08 червня 2022 року, додаткове рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 червня 2022 року, ухвали Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року про відмову у призначенні судової технічної експертизи документів та судової будівельно-технічної експертизи, постанови Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К», ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «ПІК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія-А», Виконавчий комітет Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун», Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», Спільне українсько-чеське підприємство «Інекон-Сервіс» про визначення права власності на нежитлові приміщення, визнання договорів недійсними, зобов`язання звільнити приміщення,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

На підставі поданої касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття (відмову у відкритті) касаційного провадження з таких підстав.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Тлумачення норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Як на підстави касаційного оскарження скаржник посилається на пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Разом з цим, заявник не наводить в обґрунтування доводів касаційної скарги щодо якої саме норми права, застосованої судом апеляційної інстанції, відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, та який саме висновок відсутній, з відповідним обґрунтуванням неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Аналіз доводів касаційної скарги свідчить і про відсутність належного обґрунтування в чому полягає порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Посилання на неприйняття судом першої інстанції «уточнень позовної заяви» не свідчить про наявність саме підстави касаційного оскарження, яка передбачена у пункті 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

При цьому формальне посилання на підстави касаційного оскарження без наведення відповідного обґрунтування не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Крім того, особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Посилаючись на постанови Верховного Суду, особі, яка подала касаційну скаргу, слід зазначити, які саме висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (та якої саме) у них викладено та які не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Тому і саме лише посилання на постанову (постанови) Верховного Суду також не є достатнім підтвердженням підстави касаційного оскарження.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, додати до неї докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Приморського районного суду міста Одеси від 08 червня 2022 року, додаткове рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 червня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 393 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков