Справа № 629/5219/24
Провадження № 2/629/1378/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Попов О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей Валківської міської ради про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання батьківства, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Плисова Лозівського району Харківської області, є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внести відповідні зміни до актового запису про народження.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Однак, дана позовна заява не відповідає вказаним нормам ЦПК України.

А саме позовна заява не відповідає вимогам п.п.4,5 ч.3, ст.175 ЦПК України.

Так, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання батьківства, в якому просить встановити факт, яким визнати, що відповідач є рідним батьком її сина ОСОБА_4 . При цьому зазначає, що відповідач зник безвісті при виконанні бойового завдання. Встановлення факту необхідно для призначення пенсії по втраті годувальника.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи.

При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК.

Так, правила ст.ст. 125, 130 СК України передбачають встановлення факту батьківства за рішенням суду, а ст. 128 СК України - визнання батьківства за рішенням суду.

При цьому справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Також, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

В даному випадку позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт батьківства в порядку позовного провадження, одночасно, наводячи обґрунтування та посилаючись в позові на норми процесуального права щодо окремого провадження.

Звертаючись до суду з цим позовом та пред`являючи тільки немайнові вимоги про встановлення факту батьківства та внесення відповідних змін про батька в актовий запис про народження дитини, позивач не зазначає відомості про наявність спору про право та неможливість розгляду таких вимог за правилами окремого провадження.

Метою встановлення факту батьківства позивачка зазначила отримання пенсії по втраті годувальника. Однак, позивачка не навела характер та підстави отримання пенсії, в зв`зяку з чим неможливо в цілому визначитись з правовими наслідками встановлення факту батьківства та відповідно й суб`єктним складом учасників, прав та інтересів яких можуть стосуватися вимоги за даною заявою.

При цьому відповідачем позивачка зазначила ОСОБА_2 чоловіка, якого вона вважає батьком дитини та який зник безвісті.

За своєю юридичною природою позов - матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених або оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Однак позов не містить обґрунтування у чому саме полягає порушення прав позивача саме з боку зазначеного відповідача, як вказана особа перешкоджає в реалізації права позивача та про наявність спору про право між ними щодо отримання пенсії по втраті годувальника.

При цьому позивачкою не зазначений відповідний орган держави України, який уповноважений на здійснення відповідних виплат.

Крім того, функції внесення змін до актових записів про народження в Україні виконують органи РАЦС, однак даний орган не зазначений третьою або заінтересованою особою у справі, в залежності від виду провадження.

Враховуючи наведене, позивачці необхідно уточнити суб`єктний склад учасників, зміст позовних вимог до відповідача в залежності від наявності спору про право, а також вид провадження, в якому така заява підлягає розгляду.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, подана заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 258, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей Валківської міської ради про визнання батьківства - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку заява буде вважатись неподаною і буде їй повернута.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Олексій ПОПОВ