ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Суми

Справа №592/19030/23

Номер провадження 22-ц/816/1054/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Супруном Дмитром Володимировичем,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2024 року у складі судді Литовченка О.В., ухваленого в м. Суми, повний текст рішення виготовлено 30 січня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся (далі Департамент) до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно із заявою відповідача від 30 серпня 2010 року та відповідних документів, поданих до Департаменту, йому було призначено державну соціальну допомогу щомісячно на період з 20 вересня 2010 року довічно, як особі з інвалідністю ІІІ групи, яка одночасно отримує в територіальних органах Пенсійного Фонду України пенсію по втраті годувальника.

В березні 2023 року Департаментом було отримано інформацію про неправомірне отримання відповідачем державної соціальної допомоги, а саме встановлено, що з 26 лютого 2015 року він в Головному управлінні Пенсійного Фонду України отримує пенсію за віком, а тому права на одночасне отримання державної соціальної допомоги не має. В спірний період було призначено та виплачено допомоги на загальну суму 153 325,68 грн. Рішенням Департаменту відповідачу було припинено державну соціальну допомогу та визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 26 лютого 2015 року по 31 травня 2023 року в сумі 153 325,68 грн. Заборгованість у сумі 2050 грн повернута АТ КБ «ПриватБанк» згідно листа Департаменту. Залишок заборгованості, що підлягає поверненню відповідачем складає 151 275,68 грн. Йому було направлено лист-повідомлення від 15 вересня 2023 року № 12.01-27/4041/07 з пропозицією повернути виплачені кошти на рахунок Департаменту в добровільному порядку, проте добровільно кошти відповідачем до цього часу не повернуті.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту державну соціальну допомогу у розмірі 151 275,68 грн та сплачений судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму державної соціальної допомоги за період з 01 березня 2017 року по 31 травня 2023 року в розмірі 125 612 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Супруна Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити, врахувавши безпідставність позову та пропуск позивачем строків позовної давності.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не було наведено обов`язкових умов повернення надмірно виплаченої соціальної допомоги; ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Просить врахувати соціальний статус відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача.

Вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря.

Крім того, вважає, що позивачем припущено строк звернення до суду із позовом, тому просить застосувати наслідки пропуску загального трирічного строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що представник скаржника вкотре порушує питання рахункової помилки з боку Департаменту, що не відповідає дійсності. Вказує на те, що вже раніше зазначалося про відсутність рахункової помилки та про те, що розмір допомоги, її порядок чи призначення не оспорювалися жодного разу. Переплата надміру виплаченої допомоги виникла у зв`язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про перехід з пенсії по втраті годувальника на пенсію за віком, оскільки останньому було відомо про неможливість одночасного отримання державних коштів, а саме будь-якої пенсії (крім пенсії по втраті годувальника) та допомоги. Крім того, вважає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню строк позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи (а.с. 9 на звороті). Він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії з 12 грудня 1995 року по інвалідності, з 20 вересня 2010 року у разі втрати годувальника (інвалід дитинства) (а.с. 16).

30 серпня 2010 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення йому державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства (а.с. 6-7).

На підставі вказаної заяви та відповідних документів йому було призначено соціальну допомогу щомісячно з 20 вересня 2010 року довічно, як особі з інвалідністю ІІІ групи, яка одночасно отримує в територіальних органах Пенсійного Фонду України пенсію по втраті годувальника (а.с. 10-13).

13 квітня 2023 року Департамент звернувся із запитом до Головного управління Пенсійного Фонду України згідно ст. 7 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» з приводу надання інформації про те, чи перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії, зокрема ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно інформації Головного управління Пенсійного Фонду України відповідач з 26 лютого 2015 року перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком по теперішній час (а.с. 16). У зв`язку з чим виплату соціальної допомоги було припинено.

За період з 26 лютого 2015 року по 31 травня 2023 року відповідачу було виплачено соціальної допомоги на загальну суму 153 325,68 грн (а.с. 17 на звороті).

З листа АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що згідно листа позивача № 12.01-27/3723/08 від 01 вересня 2023 року про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_1 , банк виконав в межах наявного залишку у сумі 2050 грн (а.с. 18).

Залишок неповернутої заборгованості за розрахунками позивача складає 151 275,68 грн.

Відповідачу було направлено лист-повідомлення від 15 вересня 2023 року № 12.01-27/4041/07 з пропозицією повернути виплачені кошти на рахунок Департаменту в добровільному порядку (а.с. 19). Проте, відповідач в добровільному порядку кошти не повернув.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 26 травня 2015 року отримує пенсію за віком, а тому права на одночасне отримання державної соціальної допомоги не має. З урахуванням клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності, тому заявлені вимоги про стягнення державної соціальної допомоги в частині нарахування за період з лютого 2015 по лютий 2017 року заявлені поза межами строку позовної давності та задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строків позовної давності. В іншій частині вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь Департаменту слід стягнути суму державної соціальної допомоги за період з 01 березня 2017 року по 31 травня 2023 року в розмірі 125 612,00 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду.

Право на призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю регламентовано Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі Закон) та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затв. постановою Кабінету Міністрів України

від 3 лютого 2021 р. № 79 (далі Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону та п. 5 Порядку право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю". При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Згідно п. 25 Порядку органи соціального захисту населення мають право робити запити і безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для призначення державної соціальної допомоги та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням надбавки на догляд.

Пунктом 26 Порядку передбачено, що якщо отримувачем приховано чи подано недостовірні дані або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та визначення їх розміру, що призвело до надмірних виплат коштів, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану отримувача; повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).

Згідно абзацу 1 частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до позивача із заявою про призначення соціальної допомоги від 30 серпня 2010 року, відповідач, як особа з інвалідністю з дитинства, мав право на одночасне отримання державної соціальної допомоги та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Дійсно відповідач з 26 лютого 2015 року отримує пенсію за віком, проте доказів того, що позивач повідомляв відповідача про те, що у разі переходу на пенсію за віком, він втратить право на отримання соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене та враховуючи, що при розгляді справи позивачем не було доведено факту недобросовісності відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог Департаменту про стягнення коштів.

За встановлених обставин, рішення суду на підстав пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України слід стягнути з Департаменту на користь відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Супруном Дмитром Володимировичем, задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відмовити.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова