ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 953/17494/21

провадження № 22-ц/818/2495/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Савенка М.Є.

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , третіособи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2024 року, постановлене суддею Губською Я.В.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року представник КП «Харківські теплові мережі» Вірютіна О.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 , та з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду станом на 01.08.2021 року у сумі 117835 грн. 22 коп., 3% річних - 2597,21 коп., інфляційні витрати 5920,95 грн. та судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги"№ 2189-VІІ від 09.11.2017 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідач не здійснює, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.08.2021року за період з 01.07.2013 року по 31.07.2021 року в розмірі 117835 грн. 22 коп. У зв`язку з викладеним представник позивача звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (місцезнаходження м.Харків, вул.Мефодіївська буд.11, , р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України») заборгованість за послуги з опалення та гарячу воду за період з 01.04.2017 по 31.07.2021 у сумі 81768 грн. 91 коп., 3% річних за період з 01.08.2018 до 31.07.2021 - 2597,21 грн, інфляційні втрати за період з 01.08.2018 до 31.07.2021 в сумі 5920,95 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в сумі 1589,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що оскаржуване рішення суду не містить детального розрахунку розміру заборгованості, який суд вважав би доведеним належними та допустимими доказами, і відповідно міг би бути стягнутий з Відповідача, не встановленими залишились обставини, які прямо впливають на розрахунок розміру заборгованості, що свідчить про те, що рішення суду ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах справи. Звертає увагу суду на те, що належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості за надані комунальні послуги є відповідний платіжний документ, сформований Позивачем як постачальником відповідної послуги, а не розрахунок відповідних сум, який складений у довільній формі. Вказує, що наданий Позивачем разом з позовною заявою розрахунок сум заборгованості не є належним платіжним документом, не містить відомостей про встановлені для Відповідача нормативів (норм) споживання послуг з централізованого опалення у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (зокрема відомостей про одиниці опалювальної площі, фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання послуг з централізованого опалення в розрахункових місяцях), що в свою чергу унеможливлює встановлення дійсного розміру заборгованості і свідчить про недоведеність Позивачем позовних вимог щодо розміру заборгованості Відповідача за надані комунальні послуги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити частково апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованість за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води з 01 квітня 2017 року по 31.07.2021 року у сумі 81768 грн. 91 коп.. а також індекс інфляції за час прострочення з 01.08.2018 року в розмірі 5920,95 грн. та 3% річних від простроченої суми-2597,21 грн.

Колегія судді не може в повній мірі погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач проживає в квартирі, що розташована адресою: АДРЕСА_1 з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі» за о/р № НОМЕР_3 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Відповідач є споживачем послуг теплової енергії та постачання гарячої води, що надаються КП «ХТМ», шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 .

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу Українивласник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію (стаття 151Житлового кодексу України).

Таким чином, обов`язковою до сплати незалежно від проживання є послуга з постачання тепла (опалення). Крім того, власники житла зобов`язані оплачувати й житлові послуги, тобто послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією. Тариф розраховується відповідно до загальної площі квартири.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2013 року по 31.07.2021 року в розмірі 117835 грн. 22 коп., також 3% річних - 2597, 21 грн., індекс інфляції- 5920, 95 грн.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій заперечує проти зазначеного розміру заборгованості та вказує, що вимоги про сплату заборгованості за опалення та гарячу воду за період з липня 2013 року по квітень 2018 року а також 3% річних та індекс інфляції за відповідний період, не підлягають задоволенню з огляду пропущення строків позовної давності.

Разом з тим, згідно із законом від 30.03.2020 №540-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст.257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У п.12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українив редакціїзакону №540-IXперелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

В останнє, Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023р.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину.

Окрім того, законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту : «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки визначені статтями 257-259, 362,559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк його дії». Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на час розгляду справи.

Колегія суддів, з урахуванням п.12,19 «Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вважає, що судом першої інстанції вірно визначено розмір заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01 квітня 2017 року по 31.07.2021 року у сумі 81768 грн. 91 коп., що знаходиться в межах позовної давності.

Правильним є і рішення суду в частині наявності підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання, у якому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу певну грошову суму, а позивач має право вимагати її сплати від відповідача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, оскільки це відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи представника відповідача про те, що розрахунок сум заборгованості не є належним платіжним документом, не містить відомостей про встановлені для Відповідача нормативів (норм) споживання послуг з централізованого опалення, колегією суддів не приймаються з огляду на таке.

Розрахунок суми боргу або переплат сформовано програмним забезпеченням в автоматичному режимі, на підставі наявних об`єктивних даних, що формуються за звітній період у відповідності з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, а тому наведені в ньому дані є обґрунтованими та належним чином підтверджують наявну заборгованість.

Встановивши, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення у за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Між тим, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 12.10.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Остаточні позовні вимоги пред`явлені лише до одного відповідача ОСОБА_1 .

Між тим, згідно розрахунку заборгованості нарахування за опалення та гарячу воду за спірний період проводилось на трьох осіб.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разомз наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в межах позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

М.Є. Савенко