Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/137/24
Провадження № 2/935/437/24
03 вересня 2024 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до суду із позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 1624495 від 21.07.2021 року у розмірі 30 000 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову вказує, що 21.07.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір про споживчий кредит №1624495. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в розмірі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 3 календарних місяці, тобто до 21.10.2021 року, зі сплатою 474,5 відсотків річних.
Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору перерахувавши їх на відповідну банківську картку. Однак зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на 20.12.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 30 000 грн., яка складається з: основної суми боргу 10 000 грн.,. заборгованість за відсотками 20 000 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасила від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, тому суд розглянув справи без її участі.
Суд вважає, що відповідач не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 21 липня 2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №162 4495 в електронній формі. Міститься відмітка про його підпис за допомогою електронного одноразового ідентифікатора №uf9581.
Відповідно до пунктів 3.1, 4.1. 4.2, 4.4 Договору сторони визначили, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у сумі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, які переховуються в безготівковій формі на рахунок позичальника.
Кредит надається на строк 3 календарних місяці з терміном остаточного повернення до 21.10.2021 року. Процентна плата за надання кредиту становить 475,5 відсотків річних, яка сплачується з календарного дня наступного за днем припинення періоду дії процентної ставки, встановленої відповідно до частини другої даного пункту договору, до терміну остаточного повернення кредиту визначеного договором.
Як вбачається з наданого ТОВ «ВЕЛЛФІН» розрахунку заборгованості за договором №1624495 від 21.07.2021 року позичальник ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 30 000 грн., яка складається з: 10 000 грн. - основного боргу та 20 000грн. заборгованості за процентами (а.с.23-32).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 21.07.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит у формі електронного документу з використанням електронного підпису ( № uf 9581). На підставі укладеного договору відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування грошових коштів на її банківський рахунок у розмірі 10 000грн..
На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 10 000 грн., позивач надав довідку ТОВ «Платежі онлайн» про перерахування суми кредиту за допомогою платіжного сервісу «PLATON» на платіжну карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ..
Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо не отримання ним кредитних коштів у розмірі 10 000 грн., чи не належності їй вказаної вище банківської картки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано.
При цьому відповідачем відзиву не направлено, не доведено обставин належного виконання ним умов кредитного договору, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків.
Таким чином ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за кредитним договором від 21.07.2021 року виконало в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Згідно з наданим позивачем розрахунком сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.07.2021 року складає 30 000 грн.. яка складається з: 10 000 грн. - основного боргу та 20 000грн. заборгованості за процентами. Разом із тим дана заборгованість підлягає частковому стягненню з відповідача.
Так відповідно до п. 4.2 Договору сторони погодили, що кредит надається на строк 3 календарних місяці з терміном остаточного повернення до 21.10.2021 року.
Проте позивачем здійснено обрахунок заборгованості зі сплати відсотків до 20.12.2023 року, а нарахування відсотків здійснювалося до 23.12.2021 року включно та становить 20 000 грн. Тобто нарахування відсотків здійснювалося поза межами строку кредитування визначеного умовами договору до 21.10.2021 року, як дата остаточного повернення кредиту на яку і здійснювалося нарахування відсотків за умовами даного договору.
Нарахування відсотків за межами строку кредитування не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором.
Будь-яких відомостей чи обґрунтування продовження строку кредитування чи нарахування відсотків позовна заява не містить. Умови пролонгації нарахувань жодним чином не обґрунтовані. При цьому слід зазначити, що наданий позивачем обрахунок заборгованості не містить відомостей про застосований розмір відсотків, а вказано лише грошовий вираз такої заборгованості(сума коштів).
Так згідно наданого позивачем розрахунку станом на 21.10.2021 року(термін остаточного повернення кредиту) розмір відсотків за користування кредитним коштами становить 11 960 грн.. Такий розмір заборгованості відповідачем не спростований, доказів повернення наданих кредитних коштів, сплати сум відсотків відповідачем повністю чи частково суду не надано.
Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» слід стягнути заборгованість у розмірі 21 960 грн., яка складається з: 10 000 грн. - основного боргу та 11 960 грн. заборгованості за процентами.
Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 73.20%, сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1964,69 грн.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВ «ВЕЛЛФІН», , місцезнаходження: вул. Героїв Севастополя, 48, м. Київ, 03061.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО