Справа № 538/1685/24
Провадження № 2-н/538/185/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

За змістом заяви, заявник просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше мінімуму встановленого законодавством, щомісячно, починаючи стягнення з 02.09.2024 року і до повноліття дитини.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох - однієї третини, на трьої і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з поданої заяви про видачу судового наказу, заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше мінімуму встановленого законодавством, щомісячно, починаючи стягнення з 02.09.2024 року і до повноліття дитини.

Таким чином, розмір аліментів на одну дитину є безспірним у наказному провадженні - у розмірі однієї чверті, що не враховано заявником, яка просить стягнути аліменти "у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше мінімуму встановленого законодавством", що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тому наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 167, 354, 355 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г. Цімбота