Справа № 134/1637/24
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2024 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

09 вересня 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а саме передати позивачу в рахунок погашення боргу легковий автомобіль ВАЗ /lada 217130 Priora 2011року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності відповідачу та визнати за позивачем право власності на даний автомобіль. Разом із поданим позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на майно, а саме легковий автомобіль ВАЗ /lada 217130 Priora 2011року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 та заборонити йому, його представникам чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по передачі даного автомобіля третім особам, чи вчиняти будь-які дії по знеціненню даного майна. Та у разі виявлення даного автомобіля, передати позивачу на відповідальне зберігання до вирішення справи по сутті.

Заявник стверджує, що накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі.

На підставі викладеного, заявник з метою забезпечення ефективного захисту його права, просить суд вжити заходи забезпечення позову на спірне майно.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 149ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

Так, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів вбачається, що між сторонами існує спір з приводу повернення коштів відповідно до розписки, разом з тим щодо вказаного автомобіля, оскільки в розписці відповідач зобов`язувався у разі неможливості повернути борг передати вказаний автомобіль позивачу в рахунок погашення боргу.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «ВАЗ», моделі «217130», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

В даній ситуації, позивачем надано докази, які підтверджують право власності на майно, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову.

Враховуючи ціну позову та співставляючи її з предметом позову, суд дійшов висновку, що враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для власника майна (відповідача по справі) його відчуження на користь інших осіб, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Зазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а тому, на майно зазначене позивачем необхідно накласти арешт.

Разом з тим, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимог заяви про передачу позивачу на відповідальне зберігання спірного майна з наступних підстав.

Частина 1 ст.150 ЦПК України містить перелік заходів забезпечення позову, серед якого такий вид забезпечення позову, як передача речі на відповідальне зберігання іншим особам, не передбачено.

Фактично вимоги заявника, викладені у прохальній частині заяви про забезпечення позову, зводяться до того, що він просить суд передати йому майно ще до вирішення спору по суті. Такі вимоги є тотожними за своїм змістом із вимогами позовних вимог. При цьому, суд бере до уваги той факт, що заявник не обґрунтував та не надав суду доказів, що зазначене в переліку майно передано відповідачем в користування третім особам, в результаті чого відбувається знецінення вартості майна, що може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин, позивачу слід відмовити у задоволенні клопотання в частині передачі майна йому, ОСОБА_1 , на відповідальне зберігання.

З цих підстав, керуючись статтями 149 - 154 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ», модель «217130», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо передачі вказаного транспортного засобу третім особам чи вчиняти будь-які дії по знеціненню майна (продажу, дарування, міни, реалізації, знищення, тощо).

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя