Провадження № 22-ц/801/1679/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 рокуСправа № 127/10691/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ан О. В. в залі суду в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,

у цивільній справі № 127/10691/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Обставини справи

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), за участю третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві сторона позивача вказала на орієнтовну суму судових витрат на правову допомогу у сумі 10 000 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2024 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис від 12.03.2021 вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., зареєстрований в реєстрі за № 12058, яким стягнено з ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 185119403 від 07.02.2020, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з 22.04.2020 року правонаступником усіх прав та обов?язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 75 є ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов?язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги № 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», заборгованість в загальній сумі 27305,00 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вказане рішення суду учасниками справи не оскаржується.

У травні 2024 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій, просив ухвалити додаткове рішення у справі № 127/10691/24, яким стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 у зв`язку із зверненням до суду із цим позовом понесла витрати на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 57/24 від 18.03.2024, Додатком № 1 до нього та квитанцією від 18.03.2024.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у справі № 127/10691/24, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень судових витрат.

Додаткове рішення суду є невід`ємною частиною рішення суду від 22 травня 2024 року у справі № 127/10691/24.

Задовольняючи заяву представника позивача та ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 22 травня 2024 року позовні вимоги було задоволено та стягнено з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. При цьому, судом не було вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, а тому розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про необхідність її задоволення і ухвалення додаткового рішення у справі.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статтей 137, 141 ЦПК України, суд виходив з того, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, нправильним застосуванням норм матеріального права, неправильним дослідженням доказів та їх оцінки, а висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні не відповідають обставинам справи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить скасувати додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 року та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2024 року справу призначено до розгляду 10 вересня 2024 року о 11 год. 40 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю Сопруна В. В. та визначено склад колегії суддів: (суддя-доповідач) Войтко Ю. Б., судді Міхасішин І. В., Стадник І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розмір витрат, заявлених до відшкодування є неспівмірним зі складністю справи.

Зазначає, що в порушення приписів частини третьої статті 137 ЦПК України позивач для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не подала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вказує, що написання позовної заяви, що містить в собі загальні норми права, складені адвокатом, який має вищу юридичну освіту, володіє спеціальними знаннями, та коштує 10 000 грн є значно завищеним щодо складності справи № 127/10691/24, яка, на думку скаржника, не потребує спеціальних знань.

Зауважує, що ОСОБА_1 уклала договір про надання правничої допомоги з трьома адвокатами, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Враховуючи, що договір про надання правничої допомоги укладений відразу з трьома адвокатами, вважає що, судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, необхідно розділити на 3 частини.

На переконання скаржника, розгляд позовної заяви немайнового характеру в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, також не може свідчити про її складність, як того вимагає частина четверта статті 137 ЦПК України.

Відтак вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу є значно завищеним, документально не підтвердженим та неспівмірним щодо складності справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи у встановлений судом строк не надійшов.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», позивач ОСОБА_1 та третя особа приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович в судове засідання не з`явивилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки не повідомили, а тому згідно з вимогами частини другої статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справ.

Позиція суду апеляційної інстанції

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2024 позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.36-39).

Однак цим рішенням суду не вирішено питання про розподіл між сторонами понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У позовній заяві представник позивача адвокат Щуренко А. О. зазначав про орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи, який складає судовий збір за подання позову 1 211,20 грн, та витрати правничу допомогу 10 000 грн (а. с. 6).

Так, в судовому засіданні 22.05.2024 представник позивача адвокат Ткачук В. В. повідомила, що позивач ОСОБА_1 понесла судові витрати на правову допомогу, докази цих витрат зобов`язалась надати протягом встановленого законом строку.

Після ухвалення рішення суду за результатами розгляду спору, 22.05.2024 через систему «Електронний суд» представником позивача -адвокатом Щуренком А. О. подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просив стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн (а.с.42-43).

Аналогічну заяву представник позивача - адвокат Щуренко А. О. подав 24.05.2024 через систему «Електронний суд», в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі № 127/10691/24, яким стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн (а.с.48-49).

Стягуючи з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц, від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц та від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено з матеріалів справи представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щуренко А. О. на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення надав наступні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у справі, а саме: договір про надання правничої допомоги № 57/24 від 18 березня 2024 року, укладений між адвокатом Мишковською Т. М., адвокатом Ткачук В. В., адвокатом Щуренком А. О. та клієнтом ОСОБА_1 , згідно п. 4.1. якого клієнт за надання послуги з правової допомоги сплачує адвокатові плату у формі гонорару. Розмір плати, її сума умови та порядок внесення визначається в додатку № 1 до цього договору та становить 10 000 грн (а.с.44-45,50-51).

Відповідно до вказаного договору про надання правової допомоги №57/24 від 18 березня 2024 року, умов та порядку розрахунку, опису виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру позивач понесла 10 000 грн витрат на правову допомогу (а.с.43,52).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з описом виконаних робіт по справі № 127/40368/23 гонорар у розмірі 10 000,00 грн було передбачено за виконання представниками позивача - адвокатами Щуренком Р. О. та Ткачук В. В. таких завдань, а саме: вивчення документів для подання позову, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та правових позицій Верховоного Суду, надання консультацій, збір доказів; підготовка та подання позову; участь у судових засіданнях.

Разом з тим, позов подано в інтересах ОСОБА_1 та підписано адвокатом Щуренком А. О., а участь у одному судовому засіданні 22.05.2024 брала тільки адвокат Ткачук В. В.

Відповідач своїх заперечень щодо розміру таких витрат суду не надав, хоча отримав відповідні заяви представника позивача через систему «Електорнний суд», про що свідчать квитанції про їх доставку до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС (а.с.46, 54).

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню на 5 000,00 грн, оскільки саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатами роботою у ній.

Що стосується доводів відповідача щодо неспівмірності зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатами послуг розміру заявлених позивачем у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний суд зазначає таке.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України та враховуючи обсяг виконаних адвокатами робіт, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

Проте відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у даній справі. Тому, посилання на те, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є максимально простою, судом апеляційної інстанції розцінюється як суб`єктивна думка відповідача, що не підкріплена доводами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені відповідачем ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в апеляційній скарзі доводи правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Апеляційний суд вважає, що оскільки додаткове рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник