Справа №: 398/3010/24
провадження №: 2/398/2176/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" вересня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщені суду в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в якій просить визнати за нею право забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять, в тому числі, і майнові права забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки на час смерті чоловіка вона проживала разом з ним та була зареєстрована за однією адресою та не відмовлялася від спадщини, то прийняла спадщину після смерті чоловіка. Її дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 від спадщини відмовились, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Інші спадкоємці відсутні. Постановою Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 15 травня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, а тому вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку. Зазначає, що за життя її чоловік отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та відповідний дозвіл на будівництво. Будинок з надвірними будівлями був побудований, однак не введений в експлуатацію та відповідно не зареєстровано право власності. З урахуванням викладеного просить визнати за нею права забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кошеленко А.В. надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі та участі позивача.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

На підставі рішенням №749 від 02 грудня 1975 року Виконавчого комітету Олександрійської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_2 виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

16 січня 1976 року між Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_2 укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №1534 від 21.09.1979 року виданої КП «ОМБТІ», за ОСОБА_2 зареєстрований житловий будинок по АДРЕСА_1 , на підставі договору забудови посвідченого 06.02.1976 року в реєстрі за №553, строк будівництва до 13.09.1980 року.

З архівної довідки №289 від 12 квітня 2024 року, виданої КП «ОМБТІ» вбачається, що право забудовника по АДРЕСА_1 за архівними даними належало ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку посвідченого 06.02.1976 року нотаріусом Чуприною Л.А. 2-ї Олександрійської нотконтори р№553, зареєстрованого в КП «ОМБТІ» в журнал забудовників 06.02.1976 року р№4136/28, акт прийняття будинку в експлуатацію відсутній.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 26 грудня 1974 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що на момент його смерті з ним були зареєстровані та постійно проживали з адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_7 онука, ОСОБА_4 син. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. В той же час, ОСОБА_3 (дочка) та ОСОБА_4 (син) подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька.

За приписами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї . Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1273 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

За змістом ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 15 травня 2024 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-178, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: земельної ділянки, кадастровий номер :02:029:0013, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0610 га, розташована на території: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В той же час, постановою державного нотаріуса Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 15 травня 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правоустановлюючих документів на зазначений будинок та відповідно відсутністю відомостей про державну реєстрацію права власності за спадкодавцем.

Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

З положень ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації з моменту його державної реєстрації.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини.

Тобто, до закінчення будівництва забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого об`єкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав.

Згідно з роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі №24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України є неможливим. А тому, у такому випадку необхідно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Отже, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки, померлим ОСОБА_2 на підставі відповідного дозволу на забудову на спеціально відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці здійснено будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, проте на момент його смерті будинок не було введено в експлуатацію, то до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті, входять в тому числі і його майнові права та обов`язки, як забудовника.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність, передбачених законом підстав, для визнання за позивачем майнових прав та обов`язав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини, а тому позов підлягає задоволенню.

На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати з відповідача, сплачений нею при подачі позову судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 83, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Олександрійської міської ради Кіровоградської області (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, буд. 59, ) про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права та обов`язки забудовника житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 вересня 2024 року.

Суддя О.В.Авраменко