Справа №944/4977/24
Провадження №2-о/944/336/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

05.09.2024 року м.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Міністерства оборони України в особі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, -

В С Т А Н О В И Л А:

Представник заявниці - адвокат Івашків Ю.В. звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із заявою, в якій просить встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні її брата - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок воєнних дій, на момент його смерті.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув брат заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він був мобілізований до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

20 вересня 2023 року заявниця отримала сповіщення сім`ї №1/3368 про те, що її брат загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у районі н.п. Дружба Донецької області в результаті ураження осколками мін та вибухової хвилі та отримав поранення несумісні з життям. У вказаному сповіщенні зазначено, що воно є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Крім заявниці, спадкоємців та інших родичів після смерті ОСОБА_3 не залишилось. На момент смерті ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебував.

Заявниця з 04 серпня 2021 року перебуває у шлюбі, однак подружнє життя з чоловіком не склалося, у зв`язку з чим вона довгий час проживала разом з братом за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично до моменту його вступу до Збройних Сил України. Усе своє доросле життя брат піклувався про неї, надавав матеріальну допомогу та утримував. Оскільки ОСОБА_2 останні роки ніде не працювала, ОСОБА_3 взяв на себе обов`язок матеріального забезпечення сім`ї. Відповідно до довідки форми ОК-5 заявниця з липня 2022 року по червень 2023 року була працевлаштована, однак працювала за мінімальну заробітну плату. До моменту смерті брата (вересень 2023 року), знаходилася на повному його утриманні і жила за кошти які він їй переказував. Фінансова допомога брата для неї була постійним і основним джерелом для існування.

В подальшому заявниця як єдиний близький родич та утриманець ОСОБА_3 подала до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву та документи на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі та порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів №168 від 28 лютого 2022 року. Однак, отримала відмову, з мотивацією відсутності документа, що підтверджує факт перебування її на утриманні брата.

З витягу протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та

компенсаційних сум від 26 липня №20/д слідує, що довідка, видана виконкомом

Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 11.10.2023 року про спільне проживання заявниці з братом та перебування на його утриманні до загибелі не встановлює факт, що має юридичне значення, зокрема факт перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 . З огляду на викладене, документи повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» які підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих

Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з вищенаведеним, встановлення факту перебування на утриманні необхідно для реалізації права на отримання нею одноразової грошової допомоги, в розмірі та порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів №168 від 28 лютого 2022 року.

Дослідивши матеріали заяви, у процесі вирішення питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Заяву про встановлення факту подано до суду за правилами окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

В обґрунтуванні поданої заяви заявник вказує, що в період з 2021 року по 18 вересня 2023року перебувала на повному утриманні свого брата - військовослужбовця Збройних Сил України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у районі н.п. Дружба Донецької області в результаті ураження осколками мін та вибухової хвилі та отримав поранення несумісні з життям.

Отримання допомоги від брата було її єдиним джерелом доходу, однак, встановити даний факт можна лише в судовому порядку, іншим шляхом підтвердити вказаний факт не виявляється можливим. Встановлення факту перебування на утриманні брата має для неї юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати своє право, в тому числі, але не виключно, для отримання матеріальної допомоги та гарантій від держави.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого

(померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні брата заявнику необхідно для подальшого вирішення правового спору з приводу наявності чи відсутності підстав для отримання допомоги, яку держава надає родинам загиблих військовослужбовців Збройних Сил України, у зв`язку з чим у заявника фактично виникає спір з органами, які вирішують такі питання, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Даний спір підлягає розгляду судом в позовному провадженні за загальними правилами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявником заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 293, ч.4 ст. 315, 353 ЦПК України, судя,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті окремого провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Міністерства оборони України в особі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати заявниці разом з заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: ШВЕД Н.П.