Справа № 716/600/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2024 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Сірик І.С.

за участю секретаря - Бортніка А.В.

позивача - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Нижник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна в режимі відео конференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Горішньошерівецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, 05.08.2018 року між ним та відповідачкою був укладений шлюбі, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1367. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 . 20.06.2023 року Заставнівським районним судом Чернівецької області шлюб між ними розірвано. 07.11.2023 року Заставнівським районним судом ухвалено рішення про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 . Позивач вказує, що донька постійно проживає біля нього, перебуває на його утриманні. Відповідачка дитиною не цікавиться, не надає матеріальної допомоги для її утримання, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не піклується про неї та не приймає участі у її вихованні. Будь-яких перешкод для виконання матір`ю своїх обов`язків, він не вчиняє, ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. В зв`язку з такою поведінко він звернувся до органу опіки та піклування із завяою про надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до доньки. 11.03.2024 орган опіки та піклування Горішньошерівецької сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Враховуючи вищевикладене вважає, що наявні всі підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у заяві. В зв`язку з неявкою відповідачки у судові засідання, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами, які викладені в позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Крім того, не заперечував щодо заочного розгляду даної справи, та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

З урахуванням наведеного, суд зі згоди позивача та представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Горішньошерівецької сільської ради Нижник А.М. в судовому засіданні підтримала Висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Будучи допитана в судовому свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що являється рідною сестрою позивача. Вказала, що відповідачка ОСОБА_4 дитиною займалася до 1 року після народження. Згодом почала зловживати спиртними напоями, залишати доньку саму без нагляду. У 2023 році 27 серпня один раз провідала дитину, яка на той момент перебувала в неї вдома. Матір ОСОБА_4 прийшла в нетверезому стані, взявши на руки доньку, почала словесну суперечку, погрожувала, та хитаючись чуть не впала разом із донькою. Вона змушена була викликати працівників поліції. Коли святкували день народження доньки сторін, мати не була та дитину не привітала.

Представник органу опіки та піклування Горішньошерівецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Нижник А.М. підтримала висновок про доцільність позбавляння батьківських прав ОСОБА_4 по відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , суду вказала, що відповідач по справі на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті не з`явилась, зловживає спиртними напоями, та своєю донькою не цікавиться..

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що є старостою села. До нього звернулися щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 . Його неодноразово викликали, як старосту села щодо нетверезого стану ОСОБА_4 . До даної сім`ї неодноразово викликали соціальну службу. Дитиною займається сім`я позивача, а матір вихованням та утриманням своєї доньки не займається.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, представника органу опіки та піклування дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Права та обов`язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці.

Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 з 05.08.2018 року проживали в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заставнівського районного суду від 20.06.2023 року між ними розірвано, що вбачається із копії рішення (а.с.7-8).

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Також судом встановлено, що згідно рішення Заставнівського районного суд Чернівецької області від 07.11.2023 у цивільній справі за №716/1191/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини було прийнято рішення про визначення місця проживання малолітьної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.9-11).

На сьогоднішній день дитина проживає із позивачем та знаходиться на його утриманні,що вбачається із довідки за №871 від 29.08.2023.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 вихованням та утриманням дитини не займається, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не цікавиться її матеріальним забезпеченням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач без поважних причин повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до вимог частини 5 та 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно Рішення Виконавчого комітету Горішньошервецької сільської ради від 11.03.2024 року та Висновку органу опіки та піклування Горішньошервецької сільської ради від 11.03.2024 року вбачається за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_4 по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини (а.с.14,15).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких встановлених обставин винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею своїх батьківських обов`язків, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

З урахуванням наведеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідачка ОСОБА_4 заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 82, 223, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_2 , ордер серії НОМЕР_2 від 22.03.2024.

Відповідч: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа Орган опіки та піклування Горішньошерівецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, адреса с.Горішні Шерівці вул.Задубрівська, 1 Чернівецького району Чернівецької області,

Суддя Сірик І.С.