Справа № 147/962/24
Провадження № 2/147/324/24
У Х В А Л А

іменем України

03 вересня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Прокопенко В. М.,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватрий виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватрий виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Судове засідання у справі призначено на 14:30 годину 03 вересня 2024 року.

03 вересня 2024 року від представника позивача - адвоката Конякіна М. С. надійшла заява про уточнення позовних вимог із примірником позовної заявти в новій редакції. Зазначає, що в первинній позовній заяві в прохальній частині позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною і зареєстрований в реєстрі за №30555, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» заборгованості в сумі 51393,25 грн. Оскільки ухвалою суду від 30.05.2024 у справі №147/762/24 замінено стягувача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому провадженні №63301831, відкритому 14.10.2020 на підставі виконавчого напису №30555 виданого 08.09.2020 виникла необхідність в подачі заяви про уточнення позовних вимог. Користуючись правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України, представник позивача вважає за необхідне уточнити позовні вимоги, шляхом викладення п.1 прохальної частини в такій редакції: 1. визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною і зареєстрований в реєстрі за №30555, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке було замінене ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.05.2024 у справі №147/762/24 на його правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС», заборгованості в сумі 51393,25 грн.

В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача - адвокат Конякін М. С. подав до суду заяву у якій просить заяву про уточнення позовних вимог а також сам позов в цілому розглядати без участі позивача та його представника. Закзначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи вчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву надав 07 серпня 2024 року.

Треті особи в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Письмові пояснення щодо позову не надавали.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, ознайомившись з доводави заяви та матеріалами справи, дійшов наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі №369/10789/14-ц (провадження №14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №405/3360/17 (провадження №61-9545сво21).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом статті 49 ЦПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Водночас не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Така правова позиція знайшла своє висвітлення в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.01.2022 у справі №234/11607/20 (провадження №61-15126св21).

Так, 12 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №234/11607/20, провадження №61-15126св21 (ЄДРСРУ №102562288) досліджував питання щодо правомірності заяви про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Водночас при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що у разі надходження заяви (клопотання) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог позивачем суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її або як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене вище, суд порівнявши зміст першої позовної заяви та зміст позовної заяви в редакції від 03.09.2024 дійшов висновку, що предмет позову не змінений, збільшення позовних вимог не відбулось.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що позивач фактично доповнив позовну заяву новими обставинами, що не суперечить приписами статті 49 ЦПК України.

Враховуючи, що сторона позивача подала письмову заяву, якою, незважаючи на назву такої заяви, фактично доповнила вимоги позову новими обставинами, суд вважає, що така підлягає прийняттю та в подальшому необхідно розглядати справу з урахуванням позовної заяви від 03 вересня 2024 року.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 49, 84, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про уточнення позовних вимог яка надійшла на адресу суду 03 вересня 2024 року прийняти як доповнення позову новими обставинами.

У подальшому розглядати справу з урахуванням позовної заяви від 03 вересня 2024 року.

Відкласти судове засідання до 11:00 години 11 вересня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. Г. Борейко