Справа № 199/8608/22
(2/199/83/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

05.09.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Жукова К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів: позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів,які стягуються з ОСОБА_2 , на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018 р., та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі1/4 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісяця, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Позов обґрунтований тим, що шлюб між позивачем та відповідачем припинений в результаті його розірвання на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 р., яке набрало законної сили 16.09.2014 р. Сторони у цій справі є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого, згідно судового наказу від 10.12.2018 р., виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська по справі №206/6304/18, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 листопада 2018 р., до досягнення дитиною повноліття; отже, аліменти з відповідача на утримання дитини стягнуті в твердій грошовій формі в мінімальному розмірі, встановленому законом.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, на цей час розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб на утримання дитини, відповідач протягом тривалого часу взагалі ухилявся від сплати аліментів навіть в такому розмірі, позивач не має можливості самостійно утримувати дитину, тоді як відповідач є працездатною особою, не є інвалідом, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі, який є мінімальним відповідно до приписів ч. 5 ст. 182 СК України.

В окремо поданій суду заяві представник позивача просила суд про розгляд цивільної справи у її відсутності, просила позов задовольнити.

В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, сторони по даній справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 5).

Шлюб між батьками припинений в результаті в результаті його розірвання на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 р., яке набрало законної сили 16.09.2014 р. (а.с. 8).

Відповідач є платником аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується судовим наказом Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018 р. (а.с. 9).

У 2014 році на дітей від 6 до 18 років прожитковий мінімуму становить 3 196 грн., тобто розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 становить 1 598,00 грн.

Позивач наполягає на зміні способу стягнення аліментів.

Правовідносини між учасниками справи виникли із сімейних відносин: із обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права одного з батьків одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів.

Суд, дослідивши докази, надані в порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи зміст статті 181 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним: спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Як встановлено судом, неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем, дитина має право на достатній рівень матеріального забезпечення: відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом встановлено, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 щомісяця становить 1 598,00 грн., які присуджені ще 10.12.2018 р.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Суд погоджується із слушністю посилань позивача на те, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України).

Судові витрати компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 19, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, 273, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнитиповністю.

Змінити спосіб аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 10.12.2018 р. (справа №206/6304/18), з 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку (доходу) батька дитини та стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Судові витрати компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 10.09.2024 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї