Справа № 215/1363/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Бисовій В.А.

згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», 30.03.2018 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, що надійшов до суду 12.04.2018 р..

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 , з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 10.12.2012 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та витягу з «Тарифів Банку», додаються до позовної заяви. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приват Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.09.2016 р..

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з наведеного, спадкоємці ОСОБА_3 , мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 24.09.2016 р. по 24.03.2017 р.. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де зазначена адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Згідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

На виконання вимог вказаної норми закону, позивачем 13.04.2017 р., була направлене претензія кредитора до Шостої криворізької державної нотаріальної контори. 12.06.2017 р. позивачем було отримано відповідь Шостої криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що претензію кредитора перенаправлено до Другої криворізької державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи. 10.07.2017 р. позивачем було отримано відповідь Другої криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 , із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приват Банк».

Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

28.10.2017 р. до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на дату смерті ОСОБА_3 , заборгованість за кредитним договором б/н від 10.12.2012 р., становить 13161,82 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з: - 10109,49 грн. тіло кредиту; - 3002,33 грн. нарахованих процентів за користування кредитом; - 50 грн. - пені.

Ухвалою від 04.05.2018 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, відкрито провадження за позовом та визначено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

07.06.2018 р. на адресу суду відповідачі надали відзив в якому заперечили щодо позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.09.2016 р., виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. До позовної заяви, позивач додав претензію від 06.03.2017 р., направлену до Шостої криворізької державної нотаріальної контори, з проханням надати інформацію необхідну для реалізації свого законного права, як кредитора спадкодавця, тобто для пред`явлення вимог до його спадкоємців. У тексті вказаної претензії від 06.03.2017 р., дослівно зазначено: « На теперішній час банку стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Тобто, станом на 06.03.2017 р., ПАТ КБ «Приват Банк», було відомо про смерть ОСОБА_3 .. Також, до позовної заяви, позивач додав Лист-Претензію від 24.10.2017 р. про сплату заборгованості ОСОБА_3 за договором про надання банківських послуг від 10.12.2012 р. у розмірі 13161,82 грн. та направлену 28.10.2017 р. їм відповідачам у справі, без розрахунку заборгованості. За правилом ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину,незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені вище, позбавляються права вимоги. ПАТ КБ «Приват Банк», 06.03.2017 р. дізнався про відкриття спадщини після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .. Проте, з вимогою до спадкоємців, ПАТ КБ «Приват Банк», звернулося 28.10.2017 р., тобто у порушення строку, встановленого ч. 1 ст. 1281 ЦК України (шестимісячний строк від дня, 06.03.2017 р., коли кредитор дізнався про відкриття спадщини, сплив 07.09.2017 р.).

22.08.2018 р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Станом на дату смерті позичальника, а саме на 24.09.2016 р., сума заборгованості за кредитним договором 13161,82 грн..Позивачем не пропущено строк пред`явлення кредиторських вимог, що підтверджується слідуючим.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Пред`явлення позову до спадкоємців є фактичним пред`явленням кредиторських вимог.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Згідно вказаного договору, позичальник отримав кредитну карту № НОМЕР_2 , зі строком дії до 07.2017 р., що підтверджується довідкою про строк дії картки. Оскільки, строк дії картки до 07.2017 р., то відповідно і строк пред`явлення вимоги до позичальника починається саме з 07.2017 р. та з урахуванням ч. 2 ст. 1281 ЦК України, спливає 07.2018 р. Отже, з позовом банк звернувся до суду 03.04.2018 р., таким чином, строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого не пропущено.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини.

10.12.2012 року ОСОБА_3 підписала заяву та отримала в ПАТ КБ «Приватбанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7000 грн. Порушила кредитні зобов`язання, а тому виникла заборгованість за кредитом в розмірі 13161,82 грн., станом на день смерті (а.с. 6, 7, 9).

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд також встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 26.09.2016 року Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1188 (а.с. 48).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно положенням ст. ст. 1218, 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Із матеріалів справи слідує, що 28.10.2017 позивач направив на адресу відповідачів претензію кредитора спадкодавця до спадкоємців вих. №SAMDNWFC3 від 24.10.2017 року, що вказано в позовній заяві та підтверджується копією претензії кредитора та копією реєстру відправлених претензій кредитора (а.с. 54, 55-58).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Суд застосовує ст. ст.1281,1282 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин між кредитором спадкодавця і спадкоємцями, що є предметом спору, тобто у редакції, яка діяла з моменту прийняття ЦК України і до введення в дію відповідних норм Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018.

Враховуючи те, що врегульовані ст. ст. 1281, 1282 ЦК України правовідносини щодо порядку задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців виникли з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_3 та відкриття спадщини, тобто з 24.09.2016 р., з урахуванням перехідних положень Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 відсутні підстави для застосування нової редакції ст.1281 ЦК України, так як на момент введення в дію зазначеного закону, а саме 04.02.2019 (через три місяці з дня набрання чинності, як передбачено у п.1 Прикінцевих і перехідних положень) вказані правовідносини вже припинилися.

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України, строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа № 6-33цс/15,

Зокрема, ст. 1281 ЦК України, передбачено пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Частиною 2 ст. 1281 ЦК України, передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

У відповіді на відзив на позов, представник позивача ігнорує вказану позицію відповідачів, про те, що позивач подав претензію з порушенням ч. 1 ст. 1281 ЦК України. Одночасно з цим, представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що вимога була пред`явлена до спадкоємців шляхом подання позову рахуючи 6 місяців з часу закінчення дії кредитної картки.

Але, із матеріалів справи слідує, що позивачу про смерть позичальника ОСОБА_3 , стало відомо мінімум 06.03.2017 р., що підтверджується копією претензії кредитора, яка додана до позовної заяви та була направлена позивачем на адресу Шостої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 52).

При цьому, не в позові, ні у відповіді на відзив, позивач не вказує, коли саме та з яких джерел йому стало відомо про смерть спадкодавця.

Згідно отриманого повідомлення від Шостої криворізької державної нотаріальної контори, претензію перенаправлено до Другої криворізької державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи (а.с. 53).

Згідно копії повідомлення від 27.06.2017 р. Другої криворізької державної нотаріальної контори, після смерті спадкодавця, спадщину ніхто не прийняв (а.с. 53 зв.).

Наданими позивачем до позову копіями паспортів спадкодавця та відповідачів, підтверджується, що останні були зареєстровані за тією ж адресою, що і спадкодавець, а саме кв. АДРЕСА_2 . При цьому, позивач ні в позові, ні у відповіді на відзив, не зазначає яким чином, а саме з яких джерел і коли отримано копії паспортів відповідачів (а.с. 44, 45, 46-47).

Позивач надіслав лист-претензію від 24.10.2017 року до відповідачів лише 28.10.2017 року, що підтверджується копією претензії кредитора та копією реєстру відправлених претензій кредитора (а.с. 54, 55-58).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові по справі №759/12484/15 від 11.03.2019 року. Суд касаційної інстанції підкреслив, що відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. І оскільки банк пропустив цей строк, то боргові зобов`язання спадкоємця перед банком припиняються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження N 14-53цс18) висловлена правова позиція, про те, що поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність". Так, ч. 4 ст. 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, установлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті. Тоді як згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначені ст. 1281 ЦК України, строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати в суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови в позові за умови, якщо про застосування позовної давності в суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених ст. 1281 ЦК України, строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Також, позовна заява не містить обґрунтувань, що спадкоємці знали про борги спадкодавця, і такі обставини не доводилися позивачем у суді.

Враховуючи наведені норми ЦК України та обставини справи, встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду, який є присічним, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідачів.

У відповідності ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 274, 277 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенніпозову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк із дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 06.09.2024 р..

Суддя: