УХВАЛА

04 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 185/1057/16-ц

провадження № 61-2047 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,

Лідовця Р. А.,

розглянув заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року,

за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», АТ «Ощадбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 22 липня 2019 року у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 рокукасаційну скаргу

АТ «Ощадбанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-1815св20).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь

ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором кредитної лінії від 29 січня 2014 року № 6 станом на 14 липня 2017 року у розмірі

4 081 446,26 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 2 958 345,35 грн, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 140 899,71 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 20 019,49 грн, заборгованість за нарахованими комісійними винагородами - 887,50 грн, прострочена заборгованість за комісійними винагородами - 7 201,44 грн, 3 % річних від простроченого основного боргу - 192 874,04 грн, 3 % річних по простроченим відсоткам - 1 202,88 грн, 3 % річних по простроченим комісійним винагородам - 65,89 грн, інфляційне збільшення боргу за основним боргом - 751 534,26 грн, інфляційне збільшення боргу по простроченим відсоткам - 8 044,98 грн, інфляційне збільшення боргу по простроченим комісійним винагородам - 370,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати по 77 741,07 грн з кожного.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у частині позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України»

до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без змін. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає (провадження № 61-7154 св 23).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором кредитної лінії від 29 січня 2014 року № 6 станом на 14 липня 2017 року у розмірі 200 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У лютому 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року,

в якій просив оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позову АТ «Державний ощадний банк України» до нього скасувати й направити справу у цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

У травні 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року, в якій просило оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні позову банку

до ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості по процентам, комісій, інфляційного збільшення заборгованості та 3 % річних скасувати й направити справу у цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 12 лютого 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2024 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року і витребувано цивільну справу № 185/1057/16-ц з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Підставою відкриття касаційного провадження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня

2024 року. Підставою відкриття касаційного провадження зазначено

пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У травні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2024 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів

від 22 липня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.,

Луспеник Д. Д.

Під час розгляду вказаної справи суддя Гулейков І. Ю. заявив про самовідвід

з тих підстав, що він вже приймав участь у розгляді зазначеної цивільної справи у суді касаційної інстанції за касаційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк України» (провадження № 61-1815св20), за результатами розгляду якої було прийнято постанову від 03 лютого 2021 року. При цьому колегією суддів було висловлено правову позицію щодо застосування релевантних норм матеріального права, відповідної судової практики, у тому числі щодо строку дії поруки і саме це правове питання, зокрема, є спірним при новому касаційному перегляді.

Заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених

у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку

в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Суддя Верховного Суду Гулейков І. Ю. брав участь у розгляді вказаної цивільної справи у суді касаційної інстанції (провадження № 61-1815св20), за результатами розгляду якої було ухвалено постанову від 03 лютого 2021 року, тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді, заяву про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

З огляду на викладене, наявні обґрунтовані підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Верховного Суду Гулейкова І. Ю. у вказаній справі.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_1 за його заявою від участі

у розгляді справи № 185/1057/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року (провадження 61-2047 св 24).

Справу передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець