КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10683/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі адвоката Карапетяна А. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Карапетяна Армена Рафіковича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді судді Кордюкової Ж. І.

від 02 квітня 2024 року

у цивільній справі № 752/14534/23 Голосіївського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2023 року адвокат Карапетян А. Р. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

03 жовтня 2023 року постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06 грудня 2023 року представником позивача Карапетяном А. Р. подано клопотання про залучення у справі правонаступника у зв`язку із смертю позивача.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року провадження у цивільній справі закрито.

В апеляційній скарзі адвокат Карапетян А. Р., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції. Зазначає, що ОСОБА_1 не є учасником справи, однак оскаржуваною ухвалою порушуються її права, як спадкоємця після померлого позивача ОСОБА_2 . Вважає, що суд першої інстанції фактично прийшов помилкового висновку про те, що позивач, який помер до відкриття провадження у справі не може бути замінений на стадії відкриття провадження. Такий висновок прямо суперечить положенням ст. 55 ЦПК України, за якою залучення до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи відбувається на будь-якій стадії судового процесу. Також апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду , висловлену в постанові від 23.11.2022 року при розгляді справи № 674/648/21, в якій зазначено, що чинний ЦПК України, як за своєю структурою, так і за своїм змістом безумовно відносить відкриття провадження у справі до однієї зі стадій провадження у справі. Таким чином, відкриття провадження у справі є стадією судового процесу, а отже на стаді відкриття провадження у справі може бути допущено правонаступництво, що не було враховано судом першої інстанції. Також вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталась після набуття статусу сторони у справі, тобто відкриття провадження у справі, оскільки в чинному ЦПК чітко не визначено з якого моменту особа набуває статусу позивача. Проте з тлумаченням норм ЦПК України випливає, що на стадії відкриття провадження даний статус у особи вже наявний. Вказував, що з урахуванням норм статей 175,177, та 185 ЦПК України виникнення у особи статусу позивача пов`язане саме з моментом подання позовної заяви, після подачі якої у особи виникають певні права та обов`язки.

З оскаржуваної ухвали суду на думку апелянта неможливо встановити єдиної правової підстави закриття провадження, адже суд одночасно посилається на дві правові норми: на п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якою визначені підстави для закриття провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та на п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, за якою справа підлягає закриттю провадження у разі, якщо позов пред`явлено померлою особою. Тобто, оскаржуваної ухвали суду не вбачається зрозумілим на підставі якого пункту частини 1 статті 255 було закрито провадження.

Вважає, що дані правовідносини допускають правонаступництво, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Інші учасники правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Карапетян А. Р., підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець у статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Закриваючи провадження у справ суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з позовом, провадження за яким було відкрито, де позивачем є особа, яка померла до відкриття провадження у справі. Незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судом та учасниками судового розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відкриття у справі провадження.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво, у справах де таке правонаступництво допускається, у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, однак лише за умови, що смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 200/21020/15-ц (провадження № 61-9921св19) зазначено, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 37 ЦПК України 2004 року можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 09 жовтня 2023 року у справі № 688/181/23. Судова практика з указаного процесуального питання є сталою та сформованою.

Враховуючи, що ОСОБА_2 помер до дня відкриття провадження у справі (24 липня 2024 року), і на момент смерті він не набув статусу учасника справи, суд дійшов до правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про незрозумілість підстав закриття, зокрема, щодо того що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що не виключає можливість розгляду за правилами іншого судочинства, колегія суддів вважає помилковими, адже у свої постановах Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу на те, що висловлювання «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України), «справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 238 КАС України) стосуються як позовних вимог, які не можна розглядати за правилами цивільного чи адміністративного судочинства відповідно, так і тих вимог, які взагалі не можна розглядати у суді для вирішення спору (див. постанови Великої Палати Верховного Суду постанови від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц (пункт 59), 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункт 66), 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 72)).

З огляду на наведене колегія суддів вважає помилковим міркування скаржника про можливість заміни правонаступником померлого до відкриття провадження у справі ОСОБА_2 , який статусу сторони у справі - позивача не набув.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Карапетяна Армена Рафіковича , в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик