ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 758/8678/23
Провадження 2/362/468/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2024 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про розірвання договору,

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області від Подільського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про розірвання договору, в якому він просить суд розірвати договір про викуп автомобіля від 24.01.2021 року в зв`язку з невиконанням Відповідачем. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну адвокатську допомогу в розмірі 64 000,00 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.07.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про розірвання договору передано до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (т. 1 а.с. 110-112).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та відкрито загальне провадження у справі (т. 1 а.с. 142).

03.09.2024 року до суду надійшла заява третьої особи ОСОБА_1 , яка виступає на стороні позивача про забезпечення позову, в якій вона просить винести ухвалу про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту всіх грошових коштів які належать ФОП ОСОБА_4 та знаходяться на банківських рахунках ФОП ОСОБА_3 та фізичної особи ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в межах суми 575 990,96 грн.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 24.01.2021 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір викупу автомобіля KIA K5, білого кольору з державним номером НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1999, 2016 року випуску, який був у власності відповідача. До підписання договору викупу ОСОБА_2 сплатив аванс за автомобіль у сумі 2 500 доларів США, що підтверджується записом наданим ОСОБА_2 суду, на якому ФОП ОСОБА_4 - виписка ААБ № 672635 підтверджує факт оплати ОСОБА_2 2 500 доларів. ОСОБА_2 на виконання договору сплатив ФОП ОСОБА_4 виписка ААБ № 672635 суму еквівалентну 13 049 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 02.03.2024 становить 496 490,96 грн. Ця сума складається з коштів перерахованих ОСОБА_2 на банківські рахунки надані ФОП ОСОБА_4 виписки ААБ № 672635 в сумі 195 237,83 грн. Решта суми була передана готівкою ФОП ОСОБА_4 виписка ААБ № 672635 на виконання договору викупу. Починаючи з 24.01.2021 року і до 23.02.2022 року позивач всі зароблені кошти виплачував по договору викупу. Тобто через істотне невиконання договору відповідачем позивач втратив не тільки автомобіль, але й всі зароблені за 13 місяців кошти. Виходячи з того , що якби позивач не працював на відповідача, а працював на свою родину та отримував би мінімум 60 000 гривень за період з січня по 1 грудня 2021 року та 19 500 гривень за грудень 2021 року та січень - лютий 2022 року (розмір зарплати працівника за повністю виконану місячну норму, відповідно до чинного законодавства України становив не менше 6000 гривень з 1 січня 2021 року та 6500 гривень з 1 грудня 2021 року). Тобто через невиконання договору відповідачем позивач поніс збитки за не отриману заробітну платню в розмірі мінімум 79 500 гривень. Загальна сума збитків яку поніс позивач та його рідні, не рахуючи моральних збитків, є сумою 496 490 гривень та 79 500 гривень, і становить разом 575 990 гривень. ОСОБА_2 надав суду належні та допустимі докази того, що ФОП ОСОБА_4 всіляко порушував договір викупу автомобілю. ОСОБА_2 розуміючи, що ФОП ОСОБА_4 - виписка ААБ № 672635 порушуючи договір, після отримання від ОСОБА_2 значної суми коштів, яка перевищує ринкову вартість автомобіля, фактично ухиляється від продажу автомобіля, що було основною умовою та метою договору викупу, висунув ФОП ОСОБА_4 виписка ААБ № 672635 претензію. ФОП ОСОБА_4 у відповідь на претензію ОСОБА_2 відмовився від урегулювання ситуації по договору, оскільки автомобіль він уже продав, під час дії договору викупу автомобіля з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Васильківським міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження по справі, але відповідач та його представник жодного разу не з`явилися на засідання намагається шляхом обману суду уникнути повернення коштів та штрафних санкцій за невиконання ФОП ОСОБА_4 договору викупу та шляхом обману намагається стягнути з позивача кошти по неіснуючим зобов`язанням. На думку третьої особи в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову (т.2 а.с. 174-183).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.6 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

За п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про розірвання договору.

Тобто спір виник з приводу розірвання договору викупу автомобіля від 24.01.2021 року в зв`язку з невиконанням Відповідачем, а також позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на професійну адвокатську допомогу в розмірі 64 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Третя особа ОСОБА_1 , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а виступає на стороні позивача у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, не посилається на реальність загрози перерахування коштів третім особам або переведення рахунків на яких відповідача має кошти в яких саме банках, та не наводить жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для такого твердження та необхідності застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Суд, також звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є розірвання договору викупу автомобіля від 24.01.2021 року в зв`язку з невиконанням Відповідачем, а також позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на професійну адвокатську допомогу в розмірі 64 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. При цьому, третя особа звертаючись до суду зі заявою про вжиття заходів забезпечення позову про накладення арешту на грошові кошти відповідача, не зазначає в яких банках має відповідач коштів, яке не стосується предмету спору у даній справі. Доказів наявності коштів на рахунках відповідача третя особа суду не надала.

Тобто відсутній зв`язок між вказаним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки щодо стягнення коштів не належить до предмету спору у даній справі.

Крім того до заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів щодо наміру відповідача ухилитися від виконання судового рішення.

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що вартість майна перевищує суму позовних вимог, а тому заходи не можна вважати співмірними до заявлених третьою особою вимог, яка є третьою особою на стороні позивача і самостійними вимогами у встановлений судом строк до суду не зверталася.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях третьої особи, яка виступає на стороні позивача і при цьому нею не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії відчуження, перерахування або наявності на розрахункових рахунках у Банках коштів у відповідача, не зазначено в яких саме Банках та на яких рахунках перебувають кошти відповідача.

Таким чином, суд вважає, що третьою особою ОСОБА_1 не надано достатніх відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи призведе до порушення прав саме третьої особи.

Крім того, третьою особою в заяві не зазначено щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про розірвання договору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали виготовлено 05.09.2024 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко