ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Суми

Справа №583/5265/21

Номер провадження 22-ц/816/1065/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, Охтирської міської ради Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кудіна Олександра Михайловича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2024 року, в складі судді Ярошенко Т.А., ухвалене у м. Охтирка, повний текст якого складено 09 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2 , ГУ Держгеокадастру у Сумській області, виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, Охтирської міської ради Сумської області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою шляхом зобов`язання до вчинення певних дій та заборони вчиняти певні дії, внесення змін до конфігурації земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер :13:005:0019, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташовані житловий будинок та господарські споруди. На території належної їй земельної ділянки розташований сарай літ. «В», зовнішня стіна якого проходить фактично по межі земельної ділянки сусіда ОСОБА_2 . Починаючи з листопада 2020 року відповідач почав вчиняти дії, які порушують правила добросусідства та спрямовані на фізичне руйнування фундаменту та стін сараю позивачки, який розташований на межі земельних ділянок. Так, ОСОБА_2 умисно вирив біля стіни по всій довжині сараю «В» яму, в якій вглиб зробив підкоп під фундамент. Не зупиняючись на вказаному, відповідач вивів приховану каналізацію від свого будинку і влаштував біля стіни сараю «В» каналізаційну яму, яка розташована у безпосередній близькості біля фундаменту. Каналізаційна яма розташована по всій довжині фундаменту, має глибину близько 2 метрів, ширину близько 1 метру, зверху замаскована різними предметами. Позивачка неодноразово зверталася до правоохоронних органів з метою припинення незаконних дій відповідача, однак їй рекомендовано було звернутися до суду для захисту своїх прав. ОСОБА_1 замовила витяг із технічної документації, де з`ясувалося, що межі земельної ділянки відповідача, що розташована по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :13:005:0013 накладаються на будівлю позивачки, сарай «Б», а саме 0,25 м кута приміщення зі сторони вулиці, до 0,22 м кута приміщення зі сторони огороду. Вважає, що наявна невідповідність меж земельної ділянки ОСОБА_2 щодо об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності позивачки і збудовані набагато раніше ніж відбулося формування земельної ділянки відповідача. В обґрунтування позову надала свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0482 га, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір дарування житлового будинку від 20.03.2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічний паспорт на будинок (копію) за адресою АДРЕСА_1 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2 , акт виносу меж земельної ділянки в натурі, матеріали звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу незаконних дій ОСОБА_3 , фото таблиці та відеозапис на диску.

Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд:

- скасувати рішення про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :13:005:0013, площею 0,1 га (запис з відкриттям розділу), індексний номер 48009916 від 30.07.2019 року, час 13:54:04, реєстратор ОСОБА_4 , Охтирський районний нотаріальний округ та припинити право власності ОСОБА_2 на дану земельну ділянку;

- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :13:005:0019, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом надання їй права засипу-бетонування каналізаційної ями зі сторони домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 по всій довжині поблизу сараю «В», що належить ОСОБА_1 за її рахунок.

26 січня 2022 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Кутового Я.А., подав зустрічну позовну заяву про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 жовтня 1972 року відповідальною комісією органу місцевого самоврядування було складено Акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію приватного домоволодіння, що збудоване колишнім власником ОСОБА_5 , на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 21 червня 1999 року між колишнім власником домоволодіння та Охтирським міським центром державного земельного кадастру при міському відділі земельних ресурсів було укладено договір на розробку технічної документації по складанню державного акту на право власності на землю. 14 березня 2000 року головою Охтирської міської ради народних депутатів було видано Державний акт на право власності на землю колишньому власнику ОСОБА_5 , відповідно до якого останній набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 . 13 липня 2019 року на підставі договору дарування ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га за адресою АДРЕСА_3 . 30 липня 2019 року відповідне право було зареєстроване у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 32607042.

Зазначав, що позивачка разом з членами своєї родини, не маючи відповідних документів, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без належно затвердженого проекту, з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова території, які регулюють питання забудови, в тому числі відстані між будинками, будівлями та спорудами, 01 травня 2020 року залила бетоном новий фундамент під нову споруду (сарай). Після чого, не зважаючи на заперечення сусіда, який вимагав відступити від межі власної земельної ділянки у квітні 2021 року здійснила будівництво нової споруди (сараю), літера «В» на плані, а в серпні 2021 року звела дах. Вказує, що своїми діями ОСОБА_1 порушує його права та інтереси, оскільки нова споруда збудована таким чином, що її стіни розміщені на межі сусідніх земельних ділянок, а дах виходить на територію сусіда, чим було спричинено останньому значні незручності у користуванні своєю земельною ділянкою.

Посилаючись на вказані обставини просив суд знести самочинно збудовані нежитлові споруди позначені на плані під літерою «В» та літерою «Б» за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_1 .

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кудін О.М., посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа розглянута не об`єктивно, суд проявив упереджене ставлення до позивачки ОСОБА_1 , тиснув на неї і спонукав відмовитись від позову.

Судом першої інстанції проігноровано доводи сторони позивача, умисно перекручено факти, надана неправильна оцінка доказам, не взято до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , єдиних очевидців, що мали доступ до місця вчинення незаконних дій відповідача, застосовано норми, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Судом взагалі не надано оцінки такій обставині, як наявність між земельними ділянками позивача та відповідача іншої земельної ділянки належної Охтирській міській раді, яка має «клиновидну» форму, розташована не по всій лінії розмежування сусідських ділянок, а частково по довжині сараїв позивачки «Б» та «В».

Вказує, що проведенням топографічно-геодезичних робіт на місцевості та висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, що земельна ділянка відповідача накладається на будівлі позивачки, які було збудовано значно раніше дати формування земельної ділянки відповідача.

Доводить, що позивачка тривалий час потерпає від незаконних дій відповідача ОСОБА_2 , ці перешкоди не усунуті, продовжують існувати, завдають істотної шкоди та майну, руйнують фундамент будівлі.

Рішення суду в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не оскаржується, тому на підставі ч.1 ст.13, ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Сумській області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін. Зазначає, що апелянтом у цій справі не доведено жодного порушення його прав ГУ Держгеокадастру у Сумській області. Звертає увагу, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області, яке є відповідачем у справі, не має повноважень на вчинення будь-яких дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Від ГУ Держгеокадастру у Сумській області та Охтирської міської ради Сумської області надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Кудіна О.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 , заперечення представника Охтирської міської ради Сизоненко В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домогосподарства від 27.10.1972 року комісією прийнято в експлуатацію житловий будинок ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 100-101).

21 червня 1999 року між ОСОБА_5 та Охтирським міським центром державного земельного кадастру при міському відділі земельних ресурсів укладено договір на розробку технічної документації по складанню державного акту на право власності на землю (т. 1, а.с.102).

Із дослідженого судом технічного звіту по складанню Державного акту на право приватної власності на землю (т. 1, а.с. 164-175) вбачається, що згідно акту погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки від 17 вересня 1999 року представником Охтирського міського центру державного земельного кадастру в присутності власника ОСОБА_5 та суміжних землекористувачів ОСОБА_7 , Бабича, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проведено в натурі погодження та закріплення існуючих меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що засвідчено їх особистими підписами, в тому числі із суміжними землекористувачами ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 11 листопада 1993 року № 468 ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 для індивідуального житлового будівництва (а.с.160, т.с.1).

На підставі рішення виконкому Охтирської міської Ради народних депутатів від 11 листопада 1993 року № 468 ОСОБА_5 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ №00681 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га, в тому числі 0,0488 га сільськогосподарських угідь, ріллі, 0,0512 га під будівлями чи іншими угіддями, за адресою: АДРЕСА_3 для індивідуального житлового будівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 927 (а.с.98-99, т.с.1).

Згідно абрису земельної ділянки землевласника ОСОБА_5 зазначено опис меж від А до Б землі Бабич (пров. 9 січня №5), від Б до В землі ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 , від В до Г землі ОСОБА_11 (вул. Комінтерна), від Г до Д землі ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ), від Д до Е землі міської ради (вул. Котовського), від Е до Д землі ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) (т. 1, а.с. 169).

Після смерті ОСОБА_5 18 квітня 2010 року, його дружина ОСОБА_12 успадкувала житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на приватній земельній ділянці належній померлому на праві приватної власності на землю серії СМ № 00681 від 14.03.2000 року, про що видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.12.2020 року, зареєстроване в реєстрі № 2-2349 (т. 1, а.с.155-156).

При оформленні документів на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_12 розроблена технічна документація.

Із дослідженої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_12 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 152-163) вбачається, що на вказану земельну ділянку сформовано кадастровий номер :13:005:0013, встановлено і закріплено в натурі межові знаки, про що складено відповідний акт погодження (встановлення) і закріплення існуючих в натурі зовнішніх меж земельної ділянки та прийомки передачі межових знаків на збереження від 25.12.2010 року, однак в акті зазначено, що ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ) відмовився від підпису.

30 липня 2019 року ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :13:005:0013, що підтверджується договором дарування, реєстровий за № 864 (т. 1, а.с.102).

Право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :13:005:0013, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) зареєстроване за ОСОБА_2 30.07.2019 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 175688627 (т. 1, а.с.103).

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 57,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , який їй подарував згідно договору дарування від 20 березня 2015 року ОСОБА_7 зі змісту вказаного договору п. 1.3 вбачається, що їй відчужується одноповерховий будинок А1ж, загальною площею 57,6 кв.м. та побутові споруди: прибудова а, літня кухня Б, літня кухня Б, сарай В, ворота №1, забор №2. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом (т. 1, а.с. 12-14).

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :13:005:0019 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0482 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 15.10.2015 року (т. 1, а.с.10-11). Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 15.10.20215 року, що підтверджується відповідним витягом.

Із технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 09 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 15-17) вбачається, що на території земельної ділянки ОСОБА_1 розташований житловий будинок А-1, прибудова а, літня кухня Б, господарська будівля в, погріб пг, ворота №1, огорожа №2, а також сарай літ. «В», зовнішня стіна якого проходить по межі земельної ділянки ОСОБА_2 з приводу розташування якого виник конфлікт у сторін, що стало підставою звернення до суду.

Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 , наданої на запит суду відділом №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Сумській області, вбачається, що 08.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Охтирського міськрайонного виробничого відділу із заявою щодо розроблення документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої в АДРЕСА_1 , згідно договору дарування житлового будинку від 20.03.2015 року № 361 (т. 1, а.с.137).

На виконання вищевказаної заяви ОСОБА_1 Охтирським міськрайонним виробничим відділом СРФ ДП «Центр ДЗК» розроблено технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (т. 1, а.с. 133-151).

08 липня 2015 року представником Охтирського міськрайонного виробничого відділу СРФ ДП «Центр ДЗК» Корець Н.В. в присутності землекористувача ОСОБА_1 , суміжних землекористувачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 складено акт прийомки-передачі межових знаків. Згідно абрису земельної ділянки землевласника ОСОБА_1 зафіксовано межі земельних ділянок: від А до Б землі міської ради (вул.Котовського), від Б до В землі домоволодіння АДРЕСА_5 , від В до Г землі домоволодіння № 9 пров. 9 січня, від Г до А землі домоволодіння АДРЕСА_2 . Експлікація землі 0,0482 під будівлями та іншими спорудами, всього 0,0482 га (т. 1, а.с. 149-150).

Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №2 від 21 квітня 2023 року, виконаної кваліфікованим судовим експертом ОСОБА_14 , нежитлові будівлі, позначені на плані сарай літера В та літня кухня Б, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають вимогам нормативно-правових актів України у галузі будівництва п.6.1.41, п.15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова території».

Фактичне землекористування у виді паркану за адресою: по АДРЕСА_1 , на підставі даних топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки, розроблений Охтирським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» не відповідає межам відповідно до правовстановлюючих документів та зареєстрованих в Державному земельному кадастрі на цю ділянку (кадастровий номер :13:005:0013 площею 0,1000 га).

Контури земельної ділянки по АДРЕСА_1 , накладаються на територію земельної ділянки по АДРЕСА_1 , межі якої визначені відповідно до правовстановлюючих документів та зареєстровані в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером :13:005:0019, загальною площею 1,17м2 , в найбільш лінійних розмірах 0,19 м (т. 1, а.с. 239-265).

ОСОБА_1 стверджує, що згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи земельна ділянка ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) накладається на її земельну ділянку ( АДРЕСА_1 ), у зв`язку з чим вона просить скасувати державну реєстрацію речового права на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , припинити право власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку та внести зміни до конфігурації даної земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 викопав на своїй земельній ділянці траншею поблизу стіни сараю, тому вона вважає, що через це стікають води на її земельну ділянку, а тому це їй створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

За матеріали звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу порушень правил добросусідства з боку ОСОБА_2 надано відповідь, що в діях останнього відсутні ознаки кримінального правопорушення, рекомендовано звернутися до суду для захисту прав в порядку цивільного судочинства (т. 14, а.с.27-40).

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_6 з 1981 року поруч з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Близько двох років тому вона бачила, що в ОСОБА_1 розібрали старий сарай та вони побудували новий на місці старого. Зазначила, що часто чує сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу новозбудованого сараю. П`ять років тому вона фарбувала газову трубу, що проходить по господарству ОСОБА_2 , то паркану між ними не було, пізніше його встановила ОСОБА_1 . Про збудований сарай зазначила, що він збільшився в розмірах, а саме у глиб двору ОСОБА_1 та у висоту, водостоків на сараї немає, вода тече з даху на паркан ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її дочкою. В 2020 році був збудований новий сарай, з початку будівництва ОСОБА_2 чинив перешкоди. Свідок особисто бачила, як останній вздовж сараю викопав яму та скидає в неї сміття та різні відходи. На даний час яма закидана бур`янами, замаскована під малиною. Каналізація ОСОБА_2 також виведена під сарай. Щодо новозбудованого сараю пояснила, що його збудовано на місці старого сараю, а саме розібрано дах, стіни, фундамент укріпили та на ньому звели новий сарай. Вода з даху сараю стікає на землі міської ради та у двір ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є його дочкою, спочатку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належало йому, а потім він подарував домоволодіння своїй дочці. Зазначив, що старий сарай був у дуже поганому стані, тому вони звернулися до відповідних служб та отримали дозвіл побудувати новий сарай на місці старого.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що 55 років проживає по сусідству із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 був старий сарай вздовж паркану, а новий сарай стоїть в напрямку по вулиці. По розмірам новий сарай значно більший за старий, приблизно на 7 метрів, дах також новий і розвернутий під нахилом у подвір`я ОСОБА_2 , у зв`язку з чим між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають постійні сварки за двадцять сантиметрів землі. Бачила через відкриті ворота як заливали новий фундамент. Сахно ОСОБА_17 запрошувала її в двір і показувала ями, які нібито вирив ОСОБА_2 , однак самих ям вона не бачила, видно було, що вони чимось закидані.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він проживає по сусідству із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , приблизно у 2020 році бачив як ОСОБА_1 збудувала за короткий строк сарай із газоблоку. По межі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проходить газова труба, яку він зі своїм батьком прокладали для підведення газопостачання до власного будинку. Місце прокладання цього трубопроводу вказали працівники газової служби. Ця межа є землями міської ради, по якій проходить газова труба, по 50 см з обох сторін, загальна ширина 1 метр. Труба прокладена по металевих стовпах, які забетоновані в землю на висоті від землі приблизно 1,20 м. На сьогодні з даху новозбудованого сараю стікають води на цю газову трубу, так як ОСОБА_1 побудувала свій сарай у 2020 році дуже близько до паркану з профілю, відстань може 10 см. Збудований сарай фактично по паркану. ОСОБА_1 не має змоги його обслуговувати. Стоки попадають із даху сараю на газову трубу і це шкодить йому, так як він обслуговує газову трубу, фарбує її в жовтий колір. Чи погоджувала будівництво сараю ОСОБА_1 йому не відомо. Жодних парканів у ОСОБА_1 на час установлення газової труби не було. Старий сарай був на одній лінії із старою кухнею, він був невеликою висотою, приблизно його зросту, а новий сарай значно більшого розміру.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення її прав з боку відповідача, яким право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , набуто раніше у встановленому законом порядку, при виготовленні ним технічної документації на земельну ділянку суміжний власник заперечень не мав, погодився з визначеними межами, а тому скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень), є неналежним способом захисту і призведе до необґрунтованого втручання у мирне володіння майном відповідача,

За недоведеності факту розривання ОСОБА_2 ґрунту та влаштування каналізації біля стіни належного ОСОБА_1 сараю «В», суд правильно не вбачав підстав для задоволення вимог про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою кадастровий номер :13:005:0019, які належать позивачці на праві власності і розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 привести належну йому земельну ділянку у стан, який існував до порушення прав позивача, а саме засипати ґрунтом стоки для води, які ведуть під паркан земельної ділянки ОСОБА_19 та засипати ґрунтом всі ями під сараєм «В» та літньою кухнею «Б» та заборонити йому вчиняти будь-які земельні робити на відстані меншій 1 метра від стін сараю «В» та літньої кухні «Б»

При цьому судом надано критичну оцінку висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №2 від 21 квітня 2023 року, виконаної кваліфікованим судовим експертом Сукаленком С.В., який зроблений без врахування встановлених обставин справи.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд вказав про непропорційність обраного ним способу захисту, оскільки знесення самочинного будівництва є крайньою мірою та виключним заходом, за умови доведеності факту порушення прав інших осіб самостійною забудовою, що ним доведено не було.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 2 ЗК України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ст.ст. 79,79-1 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VІ, державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до п. 67 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

За змістом ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Підстави скасування державної реєстрації земельної ділянки чітко визначені в ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Земельним законодавством встановлено три випадки, коли може бути скасовано державну реєстрацію земельної ділянки:

1) у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок (державна реєстрація скасовується на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання);

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника (державна реєстрація земельної ділянки скасовується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру).

3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

При цьому відповідно до абз. 4 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За встановлених обставин, виходячи з наведених норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що скасування державної реєстрації належної ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :13:005:0013, площею 0,1000 га, за адресою АДРЕСА_1 , призведе до скасування його права власності на земельну ділянку, яке гарантовано Конституцією України та є непорушним.

Сторонами у справі не заперечувалося, що земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 25.12.2010 року вже була сформована, присвоєно кадастровий номер :13:005:0013. Належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,0482 га за адресою: АДРЕСА_1 , сформована значно пізніше, присвоєно кадастровий номер :13:005:0019.

Крім того, судом правильно вказано про обрання ОСОБА_1 неналежного способу захисту шляхом скасування державної реєстрації речового права земельної ділянки з кадастровим номером :13:005:0013, площею 0,1000 га, по АДРЕСА_1 , оскільки припинення існування ділянки, як об`єкта цивільних прав, а також припинення права власності відповідача на вказану земельні ділянку є необґрунтованим втручанням у права власника.

Місцевий суд обґрунтовано не погодився із твердженням ОСОБА_1 про те, що від її сараю «В» немає відстані до земельної ділянки ОСОБА_2 для обслуговування сараю, оскільки з матеріалів інвентарних справ обох садиб вбачається, що таке розташування сараю було здійснено по краю межі ще за попередніх власників садиби по АДРЕСА_1 станом на 09 вересня 1982 року (аркуш інвентарної справи 38). В послідуючому з боку суміжного землекористувача, а далі землевласника по АДРЕСА_7 жодних змін не відбулося. Тобто ОСОБА_1 , набуваючи у власність нерухомість, усвідомлювала спірне розташування сараю «В», проте з цим погодилася та стала власником даної нерухомості.

Судом першої інстанції правильно надана критична оцінка показанням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як заінтересованих осіб, оскільки позивачка ОСОБА_1 є їх дочкою, і в сукупності з іншими доказами їх покази не узгоджуються та суперечать фактичним обставинам справи.

Колегія суддів також враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ГУ Держгеокадастру у Сумській області, ВК Охтирської міської ради Сумської області, Охтирської міської ради Сумської області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою шляхом зобов`язання до вчинення певних дій та заборони вчиняти певні дії, внесення змін до конфігурації земельної ділянки, ухваливши рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кудіна Олександра Михайловича залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2024 року в оскаржуваній частині без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов