Провадження № 22-ц/4808/1019/24
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Луганської В. М.,

Фединяка В. Д.,

секретаря Кузів А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бартківа Андрія Ярославовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2024 року в складі судді Бабій О. М., ухвалене у м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 31 травня 2024 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_2 в інтересах якого діяла адвокат Кантор А. О., пред`явив до відповідача ОСОБА_1 позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивовано тим, що у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 01 серпня 2022 року, близько 09:30 години на перехресті вулиць Івасюка-Хоткевича-Пляжна у м. Івано-Франківську за участі автомобіля марки «Jaguar ХЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року у справі №344/10944/22, ОСОБА_2 визнано винуватим за ст. 124 КУпАП, а постановою Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2022 року у справі № 344/10945/22 відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., однак провадження щодо нього у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивач зазначав, що вказаними постановами встановлено преюдиційну обставину наявності вини в діях відповідача причинно-наслідкового зв`язку між діями і наслідком у вигляді завдання шкоди належним сторонам транспортним засобам. Також зроблено висновок про те, що порушення ПДР України позивачем ОСОБА_2 не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz 220 під керуванням ОСОБА_1 та належного ОСОБА_2 транспортного засобу марки Jaguar XE. Посилаючись на те, що вина відповідача в завданні позивачу матеріальної шкоди встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 520 250 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 402 250 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 16 213,22 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 2 581,20 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, 6 000 грн. на складання звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого автомобіля та 4 022,50 грн. судового збору.

Цим же рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 постановлено стягнути 7 030 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бартків А. Я., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, що відповідатиме відсотковому відношенню вини кожного з учасників ДТП у пошкодженні автомобіля марки «Jaguar», а також судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при визначені розміру завданої матеріальної шкоди не враховано того, що у спричинені ДТП винні обоє водіїв, що підтверджується відповідними постановами у справах № 344/10945/22 (щодо ОСОБА_2 ) та № 344/10945/22 (щодо ОСОБА_1 ). Поза увагою суду залишились доводи апелянта про те, що автомобіль «Jaguar ХЕ» зазнав ушкоджень, які настали з вини обох сторін, а тому покладення одноосібно на відповідача відповідальності за відшкодування шкоди, яку зазнав автомобіль позивача, на думку представника апелянта, є протиправним. Також, на думку представника відповідача, судом першої інстанції залишено поза увагою висновки експерта № СЕ-19/109-22/8599-ФП від 19 серпня 2022 року та № СЕ-19/109-22/8881-ІТ від 24 серпня 2022 року, якими встановлено, що швидкість автомобіля «Jaguar ХЕ» перед зіткненням складала понад 105 км/год, та без виключення перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП. Крім того, представник апелянта ставить під сумнів взятий до уваги судом звіт про розрахунок ринкової вартості пошкодженого автомобіля № 99/04/24 від 08.04.2024 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , який підозрювався у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і виправдувальний вирок щодо нього не ухвалювався. Зазначає, що при здійсненні оцінки ОСОБА_3 вказав про неможливість використання методу визначення утилізаційної вартості через відсутність спеціалізованих СТО по даній моделі автомобіля. Натомість у с. Сокільники Львівської області є дилерський центр «Jaguar Land Rover Львів», де можна було б отримати відомості та вихідні дані для правильного розрахунку.

У надісланому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Кантор А. О. доводи апеляційної скарги заперечила. Зазначила, що судом при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим за ст.124 КУпАП, однак обставини, за яких його визнано винуватим не виключають відповідальність водія ОСОБА_1 за порушені ним пункти ПДР України. При цьому, судом встановлено преюдиційну обставину наявності вини в діях ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку між діями і наслідком в вигляді завдання шкоди транспортним засобам марки Mercedes-Benz С220, державний номерний знак НОМЕР_2 та Jaguar XE, державний номерний знак НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ). Представник позивача вважає, що відсутні правові підстави для визначення ступеня вини ОСОБА_2 в рамках цивільного спору, оскільки ступінь вини учасників ДТП та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками вже встановлений судовими рішеннями, які вступили в законну силу. Також представник позивача вважає, що відсутні правові підстави для визнання недопустимим чи не достовірним доказом звіту № 99/04/24 від 08 квітня 2024 року про оцінку, наданий суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , оскільки експерт ОСОБА_3 внесений в Єдиний державний реєстр оцінювачів, а долучена до матеріалів ухвала Івано-Франківського міського суду у справі №344/14239/17 від 29 листопада 2017 року не містить релевантної інформації щодо особи обвинуваченого, щодо якого кримінальне провадження було закрито. Крім того, представник ОСОБА_2 зауважує, що даний звіт було підготовлено під час судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідач категорично відмовився від отримання залишків пошкодженого транспортного засобу. Вказує, що відповідач не був обмежений в праві заявити клопотання про призначення експертизи в суді першої інстанції або замовити та провести експертизу в іншого експерта на власний розсуд та подати готову експертизу суду. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. витрат на професійну правову допомогу, понесених за розгляд справи в апеляційній інстанції.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на зміст апеляційної скарги та її прохальну частину, рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку лише в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 402 250 грн. та розподілу судових витрат у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його адвоката Бартківа А. Я., які просили скаргу задовольнити, пояснення представника позивача адвоката Кантор А. О., яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та відшкодування судових витрат у справі скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення цих вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача 402 250 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду завдану пошкодження транспортного засобу в повному обсязі, оскільки його вина встановлена постановою суду від 05 грудня 2022 року.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2022 року на перехресті вулиць Івасюка-Хоткевича-Пляжна м. Івано-Франківську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2022 року у справі № 344/10945/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , в порушення п. 2.3б, 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху повертаючи ліворуч з вул. Івасюка на вул. Пляжна, не переконався, що це буде безпечно та не надав перевагу у русі автомобілю «Jaguar», ХЕ державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів (том 1 а.с. 30-34).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 344/10944/22, ОСОБА_2 за обставинами цієї ДТП також визнано винуватим за ст. 124 КУпАП внаслідок порушення п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху (том 1 а.с. 35-40).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача 402 250 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду завдану пошкодження транспортного засобу в повному обсязі, оскільки його вина встановлена постановою суду від 05 грудня 2022 року.

При цьому, суд не врахував, що ДТП також вчинено з вини ОСОБА_2 , який згідно висновку експерта Івано-Франківського НДКЦ МВС України № CE-19/109-22/8881-ІТ від 24 серпня 2022 року мав технічну можливість попередити ДТП за умови дотримання максимально дозволеної швидкості у 50 км/год. (том 1 а.с. 75-79).

Встановивши наявність невідповідності дій Правилам дорожнього руху обох учасників ДТП, суд першої інстанції всупереч вимогам статті 1188 ЦК України залишив поза увагою, що завдана кожним з них шкода підлягає відшкодуванню залежно від ступеня вини.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18.

Визначаючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, апеляційний суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог Правил дорожнього руху:

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

З викладених обставин справи вбачається, що першочерговими діями, які вчинені з порушенням Правил дорожнього руху, а саме п. 10.1, 16.6 та які в подальшому призвели до пошкодження транспортних засобів були дії водія ОСОБА_1 , який виконуючи вимоги Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , повинен був надати дорогу транспортному засобу «Jaguar» ХЕ державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що під`їжджав до перехрестя у зустрічному напрямку.

Зазначених вимог Правил ОСОБА_1 не дотримався, повертаючи ліворуч виїхав на перехрестя, не надав переваги у русі водієві автомобіля «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав перевагу у русі, оскільки рухався прямо у зустрічному напрямку.

В результаті таких дій ОСОБА_1 відбулось зіткнення автомобілів, власникам яких була спричинена матеріальна шкода.

Саме такі дії ОСОБА_1 перебувають в причинному зв`язку з наслідками, що наступили, у вигляді пошкодження транспортних засобів.

В даному випадку, очевидним є факт, що у разі дотримання ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, ДТП з вірогідністю 100 % не відбулось би, тобто його порушення правил є первинним.

Щодо визнання винним у вчиненні ДТП водія транспортного засобу «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В момент зіткнення транспортних засобів автомобіль «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався через перехрестя не змінюючи напрямку руху, а, відтак, водій мав обґрунтовані очікування, що інші учасники дорожнього руху виконають вимоги правил та у відповідності до їх п. 16.11 нададуть йому дорогу і не будуть виїжджати на перехрестя.

Разом з тим, водій автомобіля «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не вправі був перевищувати максимально дозволену швидкість руху при дотриманні якої він мав технічну можливість попередити ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 12.3, 12.4, які зазначені в постанові Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 344/10944/22, як такі, що не дотримані водієм автомобіля «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , перебувають в причинному зв`язку з наслідками, що настали у вигляді пошкодження транспортних засобів, виключно в частині наявності у ОСОБА_2 можливості відвернути ці наслідки, які невідворотно настали б саме через дії ОСОБА_1 за умови не вжиття жодних заходів іншим водієм.

Оскільки водій автомобіля «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримавшись пунктів 12.3, 12.4 Правил, не зміг відвернути зіткнення, останнє відбулось.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є більш небезпечним, оскільки було першою дією, через яку було запущено ланцюг подій, який призвів до ДТП.

Вина іншого учасника ДТП полягає лише в тому, що він, по суті не зміг відвернути шкідливі наслідки дій ОСОБА_1 , які були вчинені останнім свідомо.

Визначаючи ступінь вини кожного водія у спричиненні матеріальної шкоди автомобілям, у відповідності до вимог ст. 1188 ЦК України, з урахуванням вище встановлених обставин справи, апеляційний суд вважає, за необхідне визначити вину водія автомобіля Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на 70%, а вину водія автомобіля «Jaguar» ХЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на 30%.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 майнової шкоди підлягають задоволенню частково, а саме на суму 281 575 грн., що складає 30 % від визначеного судом першої інстанції до відшкодування розміру матеріальної шкоди у 402 250 грн., який сторонами не оспорюється.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в повному обсязі не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині з ухваленням нового рішення по суті вимог позивача.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди сторонами не оскаржується, а відтак апеляційним судом не переглядається в цій частині.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 6 202 грн. 50 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення позову, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог (54,12%), а саме у розмірі 3 356 грн. 80 коп. (6 202 грн. 50 коп. х 54,12%). Також позивачем понесені витрати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., розмір яких відповідачем не оспорюється, витрати за складання звіту про розрахунок ринкової вартості автомобілю в розмірі 6 000 грн. та витрати за проведення експертизи в розмірі 2 581 грн., які також підлягають частковому відшкодуванню (54,12%) в розмірі 13 530 грн. 3 247 грн. 20 коп. та 1 396 грн. 84 коп. відповідно.

При розгляді справи в апеляційному суді відповідач сплатив 20 000 грн. за правову допомогу. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позову, то сплачені відповідачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача на його користь пропорційно до відхилених позовних вимог (45,88%), а саме у розмірі 10 824 грн. (20 000 грн. х 45,88%).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бартківа Андрія Ярославовича задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2024 року скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди та відшкодування судових витрат у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 281 575 (двісті вісімдесят одну тисячу п`ятсот сімдесят п`ять) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 13 530 (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн. витрат на професійну правничу допомогу, 3 356 (три тисячі триста п`ятдесят шість) грн. 80 коп. судового збору за подачу позовної заяви, 3 247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 20 коп. за складання звіту про розрахунок ринкової вартості автомобілю та 1 396 (одна тисяча триста дев`яносто шість) грн. 84 коп. у відшкодування витрат за проведення експертизи, а разом 303 105 (триста три тисячі сто п`ять) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 824 (десять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ч. 2 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

В. Д. Фединяк