Справа № 629/3327/24
Номер провадження 2/629/977/24
05.09.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Каращука Т.О., за участю секретаря судових засідань Лукаренко А.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в місті Лозова, Харківської області цивільну справу №629/3327/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей,-
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь, на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалась на те, що вона з 18.04.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивачка вказала, що від вказаного шлюбу у них є двоє малолітніх дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом 11 місяців сторони не підтримують сімейні відносини, кожен окремо веде свій бюджет. Малолітні діти проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Також позивачка зазначає, що відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров`я, стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, позивачка була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Відповідач відзиву у строки, вказані в ухвалі, так і не надав.
Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Так, судом встановлено, що з 18 квітня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Від вказаного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с.13-14).
Як зазначає позивачка, на даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають з матірю (а.с.8).
Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.
Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.
Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3, згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України.
Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо домовленості по сплаті аліментів, позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як вбачається з ч.1 ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2 563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.
Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік», суд встановлює
розмір аліментів на утримання дітей у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня предявлення позову і до досягнення кожним із дітей повноліття.
Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право дітей сторін на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 03.06.2024 року.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивачка звільнена.
Керуючись ст.ст. 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 03.06.2024 року та до досягнення кожним із дітей повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211, 20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.О. КАРАЩУК