ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 629/6602/23

провадження № 22-ц/818/2546/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Мальованого Ю.М. , Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ПрАТ «СК АСКО-ДС»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 квітня 2024 року у складі судді Цендри Н.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» звернулось до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 10.11.2020 року о 09.00 год у місті Лозова по вул. Павлоградській на перехресті пров. Філосовського (Енгельса) сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги Автоспецпром АСПА.941157.014.03 державний номер AX3503НТ, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час ДТП було пошкоджено автомобіль швидкої та невідкладної медичної допомоги АСПА.941157.014.03 державний номер НОМЕР_2 , чим Позивачу було спричинено матеріальну шкоду. 02 грудня 2020 року Лозівським міськрайонний судом Харківської області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУПАП та визнано його винним в скоєнні адміністративного правопорушення, та притягнуто його до відповідальності у вигляді штрафу. Згідно звіту №59/2021 про оцінку автомобіля АСПА.941157.014.03 держ. номер АХ3503HT від 19 березня 2021 року вартість матеріальної шкоди заподіяної особі, що володіє автомобілем АСПА.941157.014.03 державний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, становить - 98901,86 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 10.11.2020 року, що трапилось за участю автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги АСПА.941157.014.03 державний номер AX3503НТ та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 98901,86 грн. та суму судових витрат у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 квітня 2024 року у задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 , третя особа Страхова компанія ПРАТ «СК АСКО-ДС», про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що стороною позивача: не доведено підстав звернення саме до ОСОБА_1 з даним позовом; не надано доказів дотримання порядку звернення з вимогами про виплату страхового відшкодування до Страхова компанія ПРАТ «СК АСКО-ДС», якою у межах страхової суми забезпечений транспортний засіб відповідача; не надано доказів пред`явлення таких вимог до вказаної страхової компанії; не пред`явлено відповідних вимог до страхової компанії, враховуючи, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує страхову суму, суд дійшов висновку, що позов КНП Харківської обласної ради «ЦЕМД та МК» до ОСОБА_1 , третя особа Страхова компанія ПРАТ «СК АСКО-ДС», про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди оскільки він є особою, яка її завдала та повинен відповідати відповідно до ст. 1166 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звернувся до страхової компанії відповідно до закону, тому вимоги до ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 10.11.2020 року о 09.00 год. в м.Лозова по вул. Павлоградській на перехресті пров. Енгельса ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_3 , через неуважність, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувавши на зміну обстановки на дорозі, допустив зіткнення зі спеціальним транспортним засобом БШД з увімкненим синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом автомобілем Автоспецпром, державний номерний знак НОМЕР_2 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.2.3.6, 3.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.(а.с.6).

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.12.2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , КЗОЗ «ЦЕМД та МК» є власником автомобіля «Автоспецпром АСПА.941157.014.03, тип: спеціалізований легковий спеціалізований меддопомога-в, державний номерний знак НОМЕР_5 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , білого кольору (а.с.7).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2080459 ОСОБА_1 , як власник автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_7 , застрахував 07.12.2019 року у страховій компанії ПрАТ "СК АСКО ДС" свою цивільно-правову відповідальність, страховий ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн.(а.с.65).

Вказаний страховий поліс був чинним на момент скоєння ДТП, тобто на 10.11.2020 року.

Відповідно до звіту №59/2021 про оцінку автомобіля АСПА.941157.014.03 держномер НОМЕР_2 , складеного 19.03.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого матеріальний збиток , завданий власникові автомобіля АСПА.941157.014.03 держномер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на час огляду 09 грудня 2020 року, без врахування величини втрати товарної вартості складає 98901,86 грн.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, КНП Харківської обласної ради «ЦЕМД та МК» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 98901,86 грн. майнової шкоди.

Слід зазначити, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що КНП Харківської обласної ради «ЦЕМД та МК» звертався до ПрАТ "СК АСКО ДС" із повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування.

Доказів на підтвердження відмови страхової компанії у задоволенні заяви позивача або ж відповідача про виплату страхового відшкодування суду не надано.

Також, в матеріалах справи відсутні клопотання позивача про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача. Навпаки представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ "СК АСКО ДС", у зв`язку з чим суд ухвалою від 23.01.2024 року відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДС».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18 зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. І статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають - докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у ційсфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Таким чином обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи викладене висновок суду першої інстанції що позивачем не надано доказів дотримання порядку звернення з вимогами про виплату страхового відшкодування до Страхова компанія ПРАТ «СК АСКО-ДС», якою у межах страхової суми забезпечений транспортний засіб відповідача, не надано доказів пред`явлення таких вимог до вказаної страхової компанії, не пред`явлено відповідних вимог до страхової компанії, враховуючи, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує страхову суму, є обґрунтованим.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Ю.М. Мальований

Н.П.Пилипчук