печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р.

Печерський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1: ОСОБА_2 ,

представника відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» про визнання незаконним та скасування наказу про відстрочення від виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до суду з позовом до Національної академії аграрних наук України (далі - відповідач-1, НААН України»), Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» (далі - відповідач-2, ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України»), у якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ виконувача обов`язків НААН України ОСОБА_4 від 21.08.2023 року № 227-к про відсторонення ОСОБА_3 від виконання обов`язків директора ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України»; відновити попереднє становище позивача, допустивши його до виконання своїх трудових обов`язків на посаді директора ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України»; стягнути з ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.08.2023 року і по день фактичного допуску до роботи; стягнути з НААН України на користь позивача 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з НААН України на користь позивача 2 147,20 грн. судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що наказом виконувача обов`язків НААН України ОСОБА_4 від 21.08.2023 року № 227-к позивача відсторонено від виконання обов`язків директора ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» з 21.08.2023 року на період здійснення досудового розслідування.

Підставою для видання цього наказу є лист Кіровоградської обласної прокуратури від 19.07.2023 року № 09/2-4702ВИХ-23 в рамках кримінального провадження № 0000138 за фактом розтрати та привласнення коштів посадовими особами ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» в умовах воєнного стану.

У вказаному листі зазначено, що прокуратурою Кіровоградської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000138 від 17.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України), за фактом розтрати та привласнення коштів посадовими особами ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» в умовах воєнного стану. Керуючись ст.ст. 2, 9, 36, 93 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), прокурор просить: провести службове розслідування щодо законності дій директора ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» ОСОБА_3 ; з метою попередження вчинення подальших протиправних дій у 2023 році вирішити питання про його відсторонення від виконання посадових обов`язків на період здійснення досудового розслідування.

07.08.2023 року наказом президента НААН України № 72 створено комісію, яку зобов`язано у період з 09 по 11 серпня 2023 року включно провести службове розслідування в ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України», за результатами якого надати відповідь Кіровоградській обласній прокуратурі.

09-11 серпня 2023 року за результатами службового розслідування фінансово-господарської діяльності ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» членами комісії складено акт.

14.08.2023 року на розширеному засіданні Вченої ради ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» роботу директора ОСОБА_3 визнано ефективною.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» про відсторонення позивача від роботи є незаконним, прийнятим з порушенням вимог закону, зокрема, ст. 46 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки в оскаржуваному наказі не зазначено жодної з передбачених цією нормою підстав для відсторонення позивача від виконання обов`язків директора підприємства.

Такої підстави для відсторонення від роботи, як надходження листа правоохоронного органу в рамках кримінального провадження, ст. 46 КЗпП України не передбачено.

Також, позивача не було негайно ознайомлено з оскаржуваним наказом, а направлено наказ поштою через 2 дні після його видання, а саме, 23.08.2023 року, тому позивачу стало відомо про його відсторонення від роботи лише 30.08.2023 року.

Крім того, позивач вважає, що з дня звільнення до дня фактичного допуску до роботи відповідач-2 повинен виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Крім зазначеного, позивач вказує, що у зв`язку з відстороненням від роботи він був позбавлений можливості продовжувати звичне активне життя та професійну діяльність, підприємство, керівником якого є позивач, перебуває у невизначеному становищі, зокрема, не може здійснювати фінансово-господарську діяльність, що призводить до хвилювання та дискомфорту позивача, також, позивач вимушений вживати зусиль для відновлення своєї ділової репутації. Відтак, незаконним відстороненням від роботи позивачу задано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 46, 237-1 КЗпП України позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до НААН України, ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.11.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2023 року розгляд справи відкладено до 14.12.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2023 року оголошено перерву у справі.

26.12.2023 року до суду надійшов відзив відповідача-1 на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

14.12.2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позов у повному обсязі.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги судове засідання, призначене на 23.01.2024 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 26.02.2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2024 року оголошено перерву у справі на 12.03.2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2024 року оголошено перерву у справі на 10.04.2024 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному судове засідання, призначене на 10.04.2024 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 24.04.2024 року.

24.04.2024 року представник відповідача-2 подав клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір є корпоративним та пов`язаний з діяльністю підприємства та управління ним. Вказує, що між сторонами виникли відносини, що не регулюються трудовим законодавством. При цьому, посилається на відповідну практику Верховного Суду.

Позивач та його представник заперечили проти закриття провадження в справі на тій підставі, що спір слід вирішувати в порядку господарського судочинства.

Представник відповідача-1 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Так, підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Тобто за змістом цієї норми господарським судам не підвідомчі справи, що виникають з трудових відносин.

Водночас, у частині третій статті 99 ЦК України заначено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

У постанові від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18), Велика Палата зробила висновок, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 667/1/16 (провадження № 14-562цс19) Велика Палата зазначила, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

У постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила узагальнюючий висновок щодо розмежування юрисдикційності спорів між керівниками чи членами органу управління суб`єктів господарювання. Так, за правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України).

До юрисдикції господарського суду належать спори, у яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує наказ ДП «ДГ «Елітне» ІСГС НААН України» про відсторонення його від роботи. Свої вимоги мотивує порушенням відповідачами вимог КЗпП України при його відстороненні.

За таких обставин, враховуючи, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд не вбачає підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі, у зв`язку з чим клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження у цивільній справі задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 260, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» про визнання незаконним та скасування наказу про відстрочення від виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.С. Хайнацький