"06" вересня 2024 р.
Справа №642/5861/23
Провадження № 2/642/117/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Шнайдер Д.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Попов В.Ю. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування», в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 148592,43грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ПрАТ «СК «Альфа страхування» на користь позивача судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору у розмірі 1635,93грн., а також витрати на професійну правничу допомогу, що становить 15000,00грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.12.2022 о 13 год. 30 хв. в м. Харкові, окружна дорога, в районі, буд. 1, майдан ОСОБА_5 , водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого останній здійснив наїзд на транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_3 з подальшим перекиданням. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_4 укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів з ПрАТ «СК «Альфа страхування». Позивачем за власні кошти було здійснено ремонт транспортного засобу Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_3 , вартість якого склала 201 003,00 грн. ПрАТ «СК «Альфа страхування» електронним листом від 23.01.2023 року вих. №2619.609.22.01-000262.01 проінформовано позивача про те, що ПрАТ «СК «Альфа страхування» було розглянуто матеріали справи №2619.609.22.01 щодо пошкодження в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022р. транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування у розмірі 52 410,57 грн. (П`ятдесят дві тисячі чотириста десять гривень 57 копійок), з урахуванням коефіцієнту зносу на замінні складові, за вирахуванням франшизи у розмірі 0,00грн.. Просить стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача різницю суми матеріальної шкоди та страхового відшкодування, а саме: 201 003,00 грн. 52 410,57 грн. = 148 592,43 грн.. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що автомобіль використовувався не лише для задоволення власних потреб позивача, але й для потреб, пов`язаних із вихованням дітей та роботою позивача. Внаслідок позбавлення можливості вільно користуватись своїм транспортним засобом у позивача змінився усталений спосіб і режим життя. Позивач оцінює моральну шкоду, яка йому була завдана, у розмірі 5000,00 грн. та просить суд стягнути її на свою користь.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Мельниченко Є.О. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якій представник зазначає, що відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, оскільки не є в даному випадку належним відповідачем. Також зазначає, що згідно з договором про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності, укладеним між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Альфа страхування», ліміт страхової суми складає 130 000,00 грн., крім того, ОСОБА_4 з ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено додаткову угоду, яка збільшувала страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну ще на 130 000,00 грн., що значно вище нарахованої позивачем суми збитків у розмірі 201 003,00 грн. Натомість, ПрАТ «СК «Альфа страхування», підраховуючи збитки від ДТП, нарахувала 52 410,57 грн., що також не перевищує ліміт страхової суми.

Від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Попова В.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що доводи представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 не спростовують аргументи, викладені в позовній заяві, щодо належного відповідача. Також, представник відповідача зазначає, що якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_4 , перевищує розмір страхового відшкодування, то із останнього, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Попов В.Ю. підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача адвокат Мельниченко Є.О. заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Альфа страхування» в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позову не надав. В заяві від 10.11.2023 року представник ПрАТ «СК «Альфа страхування» заперечував проти задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як встановлено під час судового розгляду, 09.12.2022 о 13 год. 30 хв. в м. Харкові, окружна дорога, в районі, буд. 1, майдан ОСОБА_5 , водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого останній здійснив наїзд на транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_3 з подальшим перекиданням. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року ОСОБА_4 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. (справа №642/1969/22, суддя Бородіна О. В.).

Постановою Харківського апеляційного суду від 21.03.2023 року постанова Ленінського районного суду від 24.01.2023 року залишена без змін.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував провину відповідача у скоєному ДТП та надав суду копію Висновку експертного дослідження № ЕД-19/121-23/16172-ІТ від 16.08.2023 року, виконаного Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, в якому зазначено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Transporter T5» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1, 12.4 та 12.9 б) ПДР. Технічна можливість запобігання даної ДТП діями водія автомобіля Toyota RAV-4 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , не визначалась. Технічна можливість запобігання даної події для водія автомобіля «Volkswagen Transporter T5» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 визначалась виконанням вимог п. 10.1 ПДР, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В діях водія автомобіля Toyota RAV-4 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 немає невідповідностей вимогам ПДР які перебували б у причинному зв`язку з виникненням події ДТП. Дії водія автомобіля «Volkswagen Transporter T5» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою.

Аналізуючи наданий відповідачем висновок, суд зазначає, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, висновок був зроблений після ухвалення постанови Харківського апеляційного суду.

На час розгляду справи в суді дана постанова у справі № 642/1969/22 є чинною, залишена в силі постановою Харківського апеляційного суду, а тому суд вважає встановленим факт вини водія ОСОБА_4 в настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року, та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями відповідача ОСОБА_4 , водія транспортного засобу «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , заподіяно шкоди транспортному засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, належними та допустимими доказами підтверджено здійснення позивачем фактичних витрат, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля. Згідно з копією акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.07.2023 року сума фактичних збитків у розмірі вартості ремонту транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 201 003,00 грн., яка була сплачена позивачем ОСОБА_3 в повному обсязі.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Альфа страхування» електронним листом від 23.01.2023 року вих №2619.609.22.01-000262.01 проінформовано позивача про те, що ПрАТ «СК «Альфа страхування» було розглянуто матеріали справи №2619.609.22.01 щодо пошкодження в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022р. транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування у розмірі 52 410,57 грн. Позивачем зазначену виплату отримано.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «СК «Альфа страхування» визнана подія, яка сталася внаслідок ДТП, страховим випадком та позивачу виплачена сума страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1, 2, 5ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналогічна норма зазначена у п. 3 ч. 1 ст. 998 ЦК України.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року справа N 465/4287/15/, потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернулася до страховика особи, винної у ДТП ( ОСОБА_4 ), та у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виникло зобов`язання виплатити позивачу суму страхового відшкодування.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив загальну вартість автозапчастин та обсяг виконаних робіт з відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», надав акт виконаних робіт.

Судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджений матеріалами справи та становить 201 003,00 грн. У ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виникло зобов`язання виплатити позивачу 52 410,57 грн. Стягненню з відповідача ОСОБА_4 підлягає сума у розмірі 148 592,43 грн. (201 003,00 грн. 52 410,57 грн. = 148 592,43 грн.)

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під реальними збитками у визначенні ст. 22 ЦК України розуміють втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Цією ж статтею також унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка одержана останнім від страховика.

Відповідач ОСОБА_4 , всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на спростування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки ««Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 .

При цьому, клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для спростування вищенаведеного під час судового розгляду стороною відповідача не заявлялося.

З огляду на викладене вище, судом не приймаються до уваги за їх недоведеністю належними доказами доводи представника відповідача щодо невідповідностей витрат по ремонту транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Зважаючи на викладене, з урахуванням доведеності вини відповідача ОСОБА_4 , розміру спричинених збитків та підтвердження здійснення позивачем фактичних витрат, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю та захисту свого порушеного права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 матеріальної шкоди у розмірі 148 592,43 грн. необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті ДТП транспортний засіб ОСОБА_3 отримав механічні ушкодження, в результаті чого позивачу була завдана майнова шкода. Тому суд вважає, що сам факт пошкодження майна позивача свідчить про наявність у останнього стресу з приводу необхідності його відновлення, незручності щодо пересування, що свідчить про понесені ним моральні страждання.

Виходячи з загальних засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 , на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн.

Керуючись вимогами ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1635,93 грн.

Суд бере до уваги, що представником позивача надано попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу. Представником позивача заявлено про намір подання доказів розміру понесених судових витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на відшкодування майнової шкоди у розмірі 148 592 (сто сорок вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22, ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати з оплати судового збору в розмірі 1635 (одна тисяча шістсот тридцять п`ять) грн. 93 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 06.09.2024 року.

Суддя Вікторов В.В.