РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/1234/23

Провадження № 22-ц/4815/813/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дупака Валентина Германовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року у складі судді Кучиної Н.Г., постановлене в м. Рівне, повний текст рішення складено 29 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про стягнення збитків та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що

13 вересня 2022 року в м. Рівне по вул. Млинівська, 58 з вини громадянина ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участі його автомобіля марки «КІА SORENTO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та її автомобіля марки «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди та його винуватість встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року у справі № 569/13846/22. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належний їй транспортний засіб отримав механічні ушкодження.Розмір матеріального збитку, завданого її автомобілю марки «AUDI», моделі «Q7», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 229 236,01 грн., що підтверджується звітом про оцінку № 045Д від 12 жовтня 2022 року.Ліміт відповідальності страховика, що встановлений в полісі № НОМЕР_3 становить 130 000,00 грн. Розмір франшизи 0,00 грн. З огляду на положення ст. 1194 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 99 236,01 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Втрата товарної вартості автомобіля «AUDI Q7» в результаті його пошкодження при ДТП складає 20 985,85 грн. Окрім того, позивачем також понесені витрати на проведення оцінки автомобіля AUDI Q7 в розмірі 3 200 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком № 13-23.09АК від 23 вересня 2022 року та актом виконаних робіт № 13-23.09АК від 12 жовтня 2022 року. Через пошкодження транспортного засобу позивачу також завдано моральної шкоди, яка виявилася у тому, що неправомірні дії відповідача призвели до її душевних страждань, адже пошкоджений відповідачем автомобіль є практично новий, ніколи в дорожньо-транспортних пригодах не був та не мав ушкоджень. 05 грудня 2022 року відповідачу було відправлено вимогу про відшкодування шкоди в позасудовому порядку, отримати яку останній відмовився, та досі не відшкодував завдану їй матеріальну та моральну шкоду, що зумовлює необхідність звернення до суду за захистом свого права. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 99 236 грн 01 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, 20 985 грн. 85 коп. в якості відшкодування втрати товарної вартості автомобіля, 20 000 грн. 00 коп. в якості компенсації моральної шкоди та 3 200 грн. 00 коп. витрат понесених на проведення оцінки автомобіля.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 69 403 грн. 06 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.. В задоволенні позовних вимог в частині відшкодування втрати товарної вартості автомобіля та витрат, понесених на проведення оцінки автомобіля відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 402 грн. 22 коп..

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення матеріальних збитків вмотивоване положеннями ст. 1194 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), та обґрунтоване належними і достовірними доказами на підтвердження того, що матеріальний збиток власнику автомобіля марки «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди складає 199 403, 06 грн., що перевищує ліміт страховика (130 000 грн.), а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 69 403 грн. 06 коп., що становить різницю між фактичним розміром шкоди (199 403,06 грн.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу та у стягненні витрат, понесених на проведення оцінки автомобіля вмотивоване процесуальним принципом належності доказів та обґрунтоване тим, що як розмір втрати товарної вартості в розмірі 20 985,85 грн., так і сплачені позивачем кошти в сумі 3 200 грн. за проведення оцінки автомобіля визначено звітом № 045 Д про оцінку автомобіля «AUDI Q7» від 12.10.2022 року, який визнано судом неналежним доказом, а тому такі кошти не підлягають відшкодуванню в даному випадку.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди вмотивоване положеннями ст. 23 ЦК України, яка передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, та обґрунтоване фактом душевних хвилювань позивачки, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини відповідача, їх тривалістю й глибиною, необхідністю докладання зусиль до відновлення своїх прав, а також принципами розумності, справедливості та недопущення збагачення за рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_2 адвокат Дупак Валентин Германович оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі наголошує, що позивачка не зверталася та не повідомила відповідача і суд про факт звернення до страхової компанії, яка відповідно до норм чинного законодавства, повинна відшкодувати шкоду (збитки) позивача від ДТП, а тому вважає подання позову про відшкодування збитків з його довірителя передчасним. Зазначає, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Звертає увагу суду на те, що страховик не відмовив і не відмовляв позивачці у виплаті страхового відшкодування на момент подання позовної заяви до суду, сама позивачка не врегулювала питання отримання відшкодування від страхової компанії, котра, у свою чергу, не оцінювала розмір шкоди, не виплачувала позивачці жодної суми страхових виплат, а отже, позивачкою не доведено, що суми, виплаченої страхової компанією, недостатньо для відшкодування фактичного розміру завданої шкоди. При цьому наголошує, що законом передбачено лише два випадки звернення позивача до відповідача: або страхова компанія відмовилася виплачувати страхове відшкодування з підстав, передбачених законодавством; або суми, яку виплатила страхова компанія в якості страхового відшкодування, недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди. Додає, що чинне законодавство України не передбачає інших випадків, коли у заподіювача шкоди виникає обов`язок з відшкодування шкоди, завданої ДТП, за умови наявності договору цивільно-правової відповідальності зі страховою компанією. Вважає, що оскільки стороною позивача не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача страхова компанія і, відповідно, до неї не були пред`явлені позовні вимоги, а також не було розмежовано межі відповідальності винної особи та страховика, то в даному випадку покладення обов`язку на винуватця ДТП відшкодувати збитки в межах відповідальності страховика буде суперечити меті інституту страхування. Вказує на недобросовісну поведінку позивачки, яка, достеменно знаючи фактичні витрати, понесені нею під час ремонту автомобіля, умисно приховує їх, ухиляючись від призначення судом експертизи та приховуючи факт здійснення ремонту автомобіля. Стосовно часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивачка відповідно до ст. 23 ЦК України не вказала конкретних обставин, зокрема, про зміну стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану та не надала жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, а тому вони не підлягають до задоволення. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Дяденчук Анатолій Іванович вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. .

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року по справі № 569/13846/22, яка внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та набрала законної сили 24 жовтня 2022 року, о 14 год. 45 хв., 13.09.2022 в м. Рівне по вул. Млинівська, 58, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась по головній дорозі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення.

Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою суду від 23 вересня 2022 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 , зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення у цій справі та не підлягають доказуванню.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 була ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Автомобіль марки «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому відповідач ОСОБА_2 вчинив вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, забезпечений у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 130 000,00 гривень, франшиза 0,00 грн. (а.с. 40).

На момент ухвалення оскаржуваного рішення відомості про те, що ПрАТ СК «Український страховий стандарт» виплатило позивачу страхове відшкодування відсутні.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 доводила, що сума страхового відшкодування за її пошкоджений автомобіль в розмірі страхового ліміту 130 000,00 грн. недостатня для покриття фактичних збитків, пов`язаних із ДТП, а тому ця різниця підлягає стягненню з відповідача як винної особи в порядку ст. 1194 ЦК України.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «KIA SORENTO» була застрахована у ПрАт «СК «Український страховий стандарт», що підтверджується полісом № ЕР/208559889. Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн. Розмір франшизи 0,00 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 вказала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

На підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачкою надано Звіт про оцінку № 045Д від 12 жовтня 2022 року, згідно якого розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «AUDI», моделі «Q7», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, складає 229 236,01 грн..

Згідно висновку експерта № СЕ-19/118-23/10412-АВ за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 13.12.2023 року, проведеної на виконання ухвали від 07 вересня 2023 року суду, вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику автомобіля марки «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 13.09.2022 року станом на 13.09.2022, складала 199 403,06 грн.

Судом першої інстанції взято до уваги Висновок експерта № СЕ-19/118-23/10412-АВ, а поданий позивачкою Звіт про оцінку № 045Д від 12 жовтня 2022 року відхилено з міркувань невідповідності процесуальним вимогам належності та допустимості доказів.

Так, статтею 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. У частині 6 цієї статті зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Натомість у Звіті № 045 Д про оцінку автомобіля «AUDI Q7» від 12.10.2022 року не вказано, що він підготовлений для подання до суду, те, що аварійний комісар ФОП ОСОБА_4 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у № 522/1029/18 (14-270цс19).

Отже, для визначення розміру шкоди суд взяв за основу висновок експерта №СЕ-19/118-23/10412-АВ за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 13.12.2023 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику автомобіля марки «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 13.09.2022 року станом на 13.09.2022, складала 199 403,06 грн.

Відповідач погодився з таким висновком експерта. Разом з тим, у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що експерт не проводив фактичний огляд пошкодженого автомобіля, оскільки транспортний засіб був відновлений, і позивачка не надала доказів вартості такого відновлення, і наведені обставини, на думку відповідача, ставлять під сумнів законність висновку експерта. Такі покликання апеляційної скарги суд оцінює критично.

Так, під час розгляду клопотання про призначення судової експертизи позивачка повідомила суду, що пошкоджений в ДТП її транспортний засіб повністю відновлений.

Згідно абзацу 2 пункту 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Судовий експерт, врахувавши відновлення пошкодженого транспортного засобу подав суду клопотання від 04.10.2023 № СЕ-19/118-23/10412-АВ про необхідність надання йому додаткових матеріалів для виконання експертизи, а саме: вказати якими вихідними даними (документ в яких зазначено перелік пошкоджених складових частин, ремонтної дії пошкоджених складових частин) користуватися при складанні ремонтної калькуляції для визначення вартості матеріального збитку автомобіля «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 ; вказати якими вихідними даними (документ в яких зазначено додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації (Д)) користуватися при визначенні ринкової вартості автомобіля «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Судовий експерт ОСОБА_5 користуючись наданими йому судом вихідними даними та керуючись абзацом 2 пункту 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, склав висновок № СЕ-19/118-23/10412-АВ від 13.12.2023 згідного якого вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику автомобіля марки «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 13.09.2022, станом на 13.09.2022, складала 199 403,06 грн.

Таким чином, складений висновок експерта відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, і доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивачка звернулася до суду передчасно, оскільки страховиком не відшкодовано позивачу страхового відшкодування не заслуговують на увагу суду, оскільки страхове відшкодування, яке має виплатити ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу № ЕР/208559889 в розмірі 130 000,00 грн. на відповідача не покладається. При цьому як зазначає позивач, оскільки ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» до цього часу свого обов`язку з виплати страхового відшкодування не виконала, то з метою захисту свого порушеного права ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування в межах суми страхового ліміту, яка знаходиться у провадженні суду першої інстанції.

Таким чином, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди складає 199 403, 06 грн., що перевищує ліміт страховика (130 000 грн.), і у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 69 403 грн. 06 коп., що є різницею між фактичним розміром шкоди (199 403,06 грн.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (130 000,00 грн).

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд погоджується із висновком суду щодо часткового їх задоволення на суму 5 000 грн..

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

В п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В п. 5 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В п. 9 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом встановлено, що результаті ДТП, яке сталося з вини відповідача, належний позивачу автомобіль було пошкоджено внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв`язку з чим позивач зазнала душевних страждань з огляду на пошкодження її майна (п. 3 ч. 2 ст.23 ЦК України). У зв`язку з цими подіями позивачка дійсно зазнала душевних страждань, спричинених хвилюваннями, та вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом, а також звертатися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати матеріальну шкоду.

Погоджуючись із визначеним місцевим судом розміром морального відшкодування, апеляційний суд враховує, що це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. При цьому, суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру, однак вказує на необхідність урахування характеру правопорушення, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

Позовні вимоги про відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу та у стягненні витрат, понесених на проведення оцінки автомобіля, у задоволенні яких оскаржуваним рішенням відмовлено, в апеляційному порядку не оскаржені, а тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядаються.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оцінюючи обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, з огляду на те, що визначений розмір як матеріальної, так і моральної шкоди, відповідає встановленим судом фактам, узгоджується із нормами закону та відповідає критеріям справедливості й розумності й підтверджений належними, достатніми та достовірними доказами. Оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дупака Валентина Германовича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструк С. В.