1Справа № 332/2108/24 2/335/2460/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

участю секретаря судового засідання - Печерей О.С.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2024 за підсудністю від Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60217,46 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14.08.2019 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 010/11174/82/625134, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. строком до 14.08.2023 за процентною ставкою за користування кредитними коштами 39,9% на день, яка застосовується у межах строку кредиту, в тому числі у межах нового строку кредиту у разі пролонгації за ініціативою позичальника або автопролонгації.

Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у нього наявна заборгованість за кредитом та не відбулось продовження строку кредиту за ініціативою позичальника.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як первісний кредитор, свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу шляхом переказу у безготівковій формі.

30.11.2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 114/2-47, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 010/11174/82/625134 від 14.08.2019, що уклали ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 010/11174/82625134 від 14.08.2019, що уклали що уклали ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в зв`язку з чим станом на 22.03.2024 року виникла заборгованість, яка становить 60217,46 грн., з яких 35751,96 грн. - заборгованість за кредитом, 16023,73 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 8441,77 - заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

Ухвалою суду від 07.06.2024 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечуючи проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що отримував кредит, проте заперечував проти суми, що зазначена в позовній заяві та підлягає стягненню з нього. Власного розрахунку заборгованості не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що 14.08.2019 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 010/11174/82/625134, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. строком до 14.08.2023. При цьому відповідач не оспорював того факту, що в подальшому кредитний ліміт підвищувався.

Відповідно до п. 1.5 Договору строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) дати Поточного ліміту.

Відповідно до п. 1.6 Договору проценти за користування кредитом становили:

39,9% річних фіксована процентна ставка, процентна ставка за користування сумою Кредиту «Оплата частинами» становить 0,0001% річних.

10.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 010/11174/82625134 від 14.08.2019, що уклали ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 010/11174/82/625134 від 14.08.2019, що уклали ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором споживчого кредиту № 010/11174/82625134 від 14.08.2019, станом на 22.03.2024 року, заборгованість відповідача становить 60217,46 гривень, з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 35751,96 грн.;

- заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 16023,73 грн;

- заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 8441,77 грн.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розмір заборгованості за кредитним договором № 010/11174/82625134 від 14.08.2019 підтверджується розрахунками, наданими позивачем. Вказані розрахунки є повними, чіткими, об`єктивними, вони узгоджуються з умовами кредитних договорів. Тому суд вважає вказані документи належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитними договорами знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Зокрема, виходячи з того, що відповідач в судовому засіданні підтвердив, що останній раз користувався кредитним коштами і поповнював кредитний рахунок у листопаді 2021 року, суд вважає достовірним розрахунок заборгованості станом на 30.112021, наданий позивачем, а саме що сума заборгованості за тілом кредиту становила 27055,00 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом 8696,96 грн., за процентами 156,33 грн.

В подальшому, виходячи з строку кредитування, який закінчився 14.08.2023, суми заборгованості та процентної ставки, узгодженої сторонами, заборгованість відповідача із сплати процентів за користування кредитними коштами зросла до 24465,50 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн. суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду надано: договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року, прайс-лист АО «Ліга Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 року, заявку від 07.02.2024 року про надання юридичної допомоги № 1684, витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року.

Відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн., посилаючись на їх явно надмірність і невідповідність складності справи та сумі позовних вимог.

Суд частково погоджується з доводами відповідача і вважає необґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача вартість послуги зі складання позовної заяви у розмірі 12000,00 грн., виходячи з обставин справи, з огляду на зміст позову, який є типовим, предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, тому вважає, що зазначений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та пропорційним відносно предмету позову. Крім того, стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу, яка дорівнює майже третині ціни позову, буде явно не відповідати вимогам розумності і справедливості. При цьому представник АО «Ліга Ассістанс» участі в судових засіданнях не брав і жодних поточних процесуальних документів не подавав.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 2000,00 гривень.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 1, 13, 28, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) заборгованість за Кредитним договором № 010/11174/82/625134 від 14.08.2019 станом на 14.08.2023 у розмірі 60217,46 грн. (шістдесят тисяч двісті сімнадцять гривень 46 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та 2000,00 грн. на професійну правничу допомогу.

Повний текст рішення складений 09.09.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв