КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення заборгованості,-

встановив:

У вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 26.11.2021 року було укладено договір № 834ВП/11/2021 про надання медичної допомоги ( спостереження вагітності) Пакет «Базовий» з 22-29 тижнів до пологів.

Відповідно до умов договору медичний заклад бере на себе зобов`язання надати пацієнту медичну допомогу з амбулаторного спостереження вагітності.

Згідно п. 5.2, 5.3 Договору вартість медичної допомоги, що надається пацієнту медичним закладом складає 23045 грн., які сплачено позивачем відповідно до рахунку-фактури № 28596 від 26.11.2021 року.

Крім того, між нею та ТОВ «ПБ «Лелека» укладено договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «люкс» № 41РП/02/2022, а також між нею та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/210003326. Агентом страховика виступає ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» ОСОБА_2 Страховий платіж в розмірі 1800 грн.

Згідно з п. 8.1, 8.4 договору № 41 РП/02/2022 вартість послуг, наданих за цим договором, становить 91284 грн. та сплачена в якості авансового платежу за попереднім договором № 41 РП/02/2022 від 31.01.2022 року.

Відповідно до рахунку-фактури № 70980 від 31.01.2022 року нею сплачено 91824 грн., включаючи страховий платіж.

Після чого, 14 лютого 2022 року о 09 год. 47 хв. відбувся останній візит до жіночої консультації «Лелека на Печерську», де лікарем ОСОБА_3 визначено наступний план обстеження : 24 лютого 2022 року - кардіотокографія, 28 лютого 2022 року - аналіз сечі загальний, 01 березня 2022 року - ультразвукова діагностика та огляд лікаря акушер-гінеколога.

Так, 24 лютого 2022 року, не зважаючи на початок воєнних дій на території України, разом із сім`єю знаходилася у м. Києві. Візит в медичний центр був запланований в першій половині дня, перед візитом зателефонувала до жіночої консультації «Лелека на Печерську», що уточнити можливість планового обстеження, однак адміністратор медичного центру повідомила, що жіноча консультація призупинила свою діяльність, всі планові візити будуть перенесені, про що повідомлять її.

У зв`язку з ситуацією, що склалась з ПБ «Лелека» та загальною небезпекою у м. Києві, на початку березня 2022 року сім`я позивача була змушена виїзджати до м. Ужгород, про що 13 березня 2022 року повідомила ПБ «Лелека» надіславши на офіційну електронну пошту заяву про розірвання договору № 834ВП/11/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий» з 22-29 тижнів до пологів та договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з веденням пологів, Пакет «Люкс» № 41РП/02/2022, а також повернення грошових коштів згідно договорів.

Згодом, 28 березня 2022 позивачка народила дівчинку в пологовому будинку м. Ужгород, та в подальшому перебувала в м. Берегово Закарпатської області як внутрішньо-переміщена особа.

Як зазначає позивачка, у зв`язку з воєнними діями відповідач не надав їй обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі та не повернув отриманих на підставі вказаних договорів коштів.

Просила суд стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 117 115 грн.42 коп., з яких 91 824 грн. - сума боргу, 21 215 грн. 95 коп. - інфляційне збільшення, 4074 грн. 47 коп. - 3 % річних.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором про надання медичної допомоги в розмірі 90 024 (дев`яносто тисяч двадцять чотири ) грн., 3 % річних в розмірі 3995 грн. 59 коп. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) та інфляційне збільшення в розмірі 18592 грн. 89 коп. (вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривни вісімдесят дев`ять копійок), судовий збір в сумі 1126 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати частково рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційного збільшення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Лелека» не заперечує стягнену судом першої інстанції на користь позивачки грошову суму у розмірі 90 024,00 грн, однак відповідач заперечує щодо стягнення 3% річних та інфляційного збільшення.

Вважає, що положення ст. 617 ЦК України звільняють ТОВ «Лелека» від відповідальності, передбаченою ст. 625 ЦК України у даному випадку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки у встановленому порядку до суду не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (у редакції на дату подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення грошових коштів у розмірі 111 655,66 гривень.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» 26 листопада 2021 року було укладено договір № 834ВП/11/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий» з 22-29 тижнів до пологів.

Відповідно до умов договору медичний заклад бере на себе зобов`язання надати пацієнту медичну допомогу з амбулаторного спостереження вагітності.

Згідно п. 5.2, 5.3 Договору вартість медичної допомоги, що надається пацієнту медичним закладом складає 23 045 грн., які сплачено позивачем відповідно до рахунку-фактури № 28596 від 26 листопада 2021 року.

Крім того, між позивачкою та ТОВ «ПБ «Лелека» укладено договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «люкс» № 41РП/02/2022, а також між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/210003326. Агентом страховика виступає ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» ОСОБА_2 Страховий платіж в розмірі 1800 грн.

Згідно з п. 8.1, 8.4 договору № 41 РП/02/2022 вартість послуг, наданих за цим договором, становить 91 284 грн. та сплачена в якості авансового платежу за попереднім договором № 41 РП/02/2022 від 31 січня 2022 року.

Відповідно до рахунку-фактури № 70980 від 31 січня 2022 року ОСОБА_1 сплачено 91 824 грн., включаючи страховий платіж 1800 грн. Із них 90 024 грн. позивачкою сплачено на рахунок відповідача, а сума 1800,00 грн. була сплачена позивачкою на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до п. 3.1 Договору № 41РП/02/2022 від 03 лютого 2022 року, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачкою сплачено відповідачу 90 024 грн.

Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003326 від 03 лютого 2022 року сплачена позивачкою сума у розмірі 1800 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Позивачка зверталася до відповідача з заявами про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку, разом з тим кошти їй не були повернуті.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, фактично вартість саме медичних послуг за основним договором, які були оплачені позивачкою, складає 90 024 грн. Заперечень щодо вказаних обставин від відповідача не надійшло.

При цьому, пунктом 10.1 Договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору.

Відповідно до наданих доказів, позивачка народила дитину в іншому медичному закладі 28 березня 2022 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач не виконав умови Договору з надання медичних послуг і сплачені позивачкою кошти не повернув, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення суми 90024 грн. з відповідача на користь позивачки та у відмові стягнення 1800 грн., оскільки вказані кошти позивачкою не сплачувалися на рахунок відповідача.

Стаття 625 ЦПК України на яку посилається позивачка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачка стверджувала, що 13 березня 2022 року нею надіслано заяву про розірвання договорів та повернення грошових коштів, 18 березня 2022 року є останній день строку виконання зобов`язань, у такому разі першим днем прострочення виконання зобов`язання є 21 березня 2022 року. Відтак, з 21 березня 2022 року почали діяти правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, підраховуватися 3% річних та інфляційні витрати, які мають бути сплачені відповідачем.

Пізніше, 02 квітня 2022 року ТОВ «ПБ «Лелека» повідомили позивачку, що запит прийнято на розірвання договору та повернення коштів, однак призупинено роботу пологового будинку через бойові дії та ракетні обстріли, проте не знімають з себе відповідальність про повернення коштів.

Позивачкою нараховано 3% річних у сумі 40 74,47 грн. за період з 21 березня 2022 року по 11 вересня 2023 року та інфляційні витрати в сумі 21 215,95 грн., які вона просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідач жодним доказом не довів, які саме обставини вплинули на неможливість виконання обов`язку саме з повернення коштів з 2022 року, не надав жодних доказів і в апеляційній інстанції. Сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню ст.625 ЦК України і кошти підлягають стягненню за період, як просить позивачка з 21 березня 2022 року по 11 вересня 2023 року, однак стягненню підлягає сума в розмірі 18 592 грн. 89 коп.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова