Справа № 947/3868/24
Провадження № 2-п/947/116/24
УХВАЛА

03.09.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю

Представника заявника Карлінського А.О.

Представника позивача адвоката Бондаренко С.Г.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним проступком,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2024 було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним проступком, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 3 072,00 гривні та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень, а всього грошові кошти у розмірі 13 072,00 гривень.

09.07.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення , із поясненнями про часткове визнання позову та застосування розстрочки виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та наполягав на тому, що при розгляді справи судом не була надана оцінка факту умисного неправдивого повідомлення позивача у позовної заяві про скоєння відповідачем іншого злочину крадіжки власного майна відповідачки , що не відповідає дійсності, також не враховано факт протиправних дій самої відповідачки внаслідок яких виникли неприязнені відносини та внаслідок який відповідачем і було завдані позивачці навмисні легкі тілесні ушкодження. Крім того на думку заявника та його представника судом стягнуто моральну шкоду розмір якої явно не співпадає із розміром заподіяної шкоди, є надмірним фінансовим тягарем для відповідача на утриманні якого знаходиться неповнолітній син , який маючи хворобу ДЦП, потребує постійного стороннього нагляду та постійних фінансових витрат. Також представником заявника надані докази того, що під час розгляду самої справи відповідач переважну кількість часу знаходився із сином у різних медичних установах а тому , з поважних причин, не міг отримати виклик до суду та надати всі наявні у нього докази до суду за для використання процесуальних прав сторони по справі.

Представник позивача по справі заперечував проти задоволенні заяви та стверджував що представником заявника як і самим заявником не розповідаються всі наявні обставини у тому числі і факт знаходження у даний час відповідача із сином у Швейцарії , де отримуються додаткові кошти як особам-біженцям, яки потребують захисту , в ому числі і соціально-фінансового , а також приховується факт наявності додаткового доходу відповідача , який надає неофіційні але доходні послуги сантехника.

У судовому засіданні представник заявника заперечував проти факту отримання відповідачем додаткового доходу в якості сантехника але підтвердив факт тимчасового знаходження заявника та його дитини у Швейцарії , куди вони виїхали за фінансовою допомогою сторонніх осіб, та де вони ще не отримують будь-якої державної фінансової допомоги.

Суд , проаналізувавши подану заяву та обґрунтування необхідності скасування заочного рішення а також заперечення від представника позивача прийшов до висновку що у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити з таких підстав:

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається , що відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання, яке співпадає з його фактичним місцем проживання. Дані факти підтверджуються як матеріалами справи, яки були досліджені судом при розгляду справи копією вироку суду від 09.06.2023 по справі №947/17915/23 і витягом з Демографічного реєстру, так і доказами наданими самим заявником водночас із подання заяви про перегляд заочного рішення копіями медичної документації стосовно сина відповідача, довідками і ухвалою суду від 24.06.2024 по справі №9478/18634/24 згідно якої судом було звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання за вироком від 09.06.2023 у звязку із закінченням іспитового строку.

У відповідності до вимог ст. 128,130 ЦПК України виклик відповідача до суду та направлення йому ухвали про відкриття провадження і копій позовної заяви з додатками здійснюється за зареєстрованим місцем проживання, а повернення повідомлень із відміткою про відсутність адресати вважається належним повідомленням.

У даному випадку самі посилання представника відповідача про постійну зайнятість відповідача доглядом за дитиною і необхідність часто перебувати разом із сином у медичних закладах не є обґрунтованим доказом неможливості отримання за місцем проживання виклику до суду .

Крім того, судом , під час розгляду справи було встановлено, що 09.06.2023 року вироком Київського районного суду м.Одеси у справі № 947/17915/23 ОСОБА_1 був засуджений за ст.125 ч.2 КК України, та йому було обране покарання у вигляді одного року обмеження волі. Вироком було встановлено, що 1.05.2023 року о 23 годині 50 хв. ОСОБА_1 знаходячись у загальній кухні комунального житлового будинку, розташованого за адресою; АДРЕСА_1 , діючи навмисно в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , позивачці у справі. Так, він схопив дерев`яний табурет, та умисно наніс їй декілька ударів по голові та кінцівкам, чим спричинив позивачці тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забійні рани у тім`яний ділянці справа, у потиличній ділянці по центру, синець та садна на правому плечі, поверхневі рани на лівому плечі, на правому та лівому передпліччі, на лівому стегні, в ділянці правого колінного суглобу, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я . Таким чином, відповідач вчинив відносно позивачки кримінальний проступок, передбачений Ч.2 ст.125 КК України

Таким чином посилання представника відповідача на наявність підстав для перегляду заочного рішення неналежність повідомлення та невідповідність визначених у позові обставин правопорушення , спростовується змістом рішення та матеріалами справи.

Також судом було частково задоволені вимоги про стягнення моральної шкоди, і з заявлених позивачем 20 000 гривень , критеріям розумності і справедливості визначено розмір моральної шкоди у 10 000 гривень.

Фактично підставою для перегляду заочного рішення зазначено переоцінка доказів та врахування матеріального стану відповідача.

Переоцінка доказів не є підставою для перегляду заочного рішення та може бути предметом дослідження апеляційної інстанції у разі подання апеляційної скарги.

Посилання на матеріальний стан відповідача не може вважатись обґрунтованим враховуючи з`ясовані під час розгляду заяви обставини, тому також не є підставою за для перегляду заочного рішення.

Відсутність підстав для перегляду заочного рішення унеможливлює і розгляд питання про визначення у рішенні про відстрочення або розстрочення його виконання , згідно вимог ст. 267 ЦПК України.

Водночас, питання розстрочення або відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, вирішується окремо, у відповідності до вимог ст. 435 ЦПК України.

Так, зазначена норма цивільного процесу визначає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Тобто законодавцем визначена окрема процедура розгляду заяви про відстрочення або розстрочення рішення суду, яке набрало законної сили, і вказана заява не може бути розглянуто одночасно із розглядом заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 280-287, 353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним проступком.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів після проголошення вступної та резолютивної частині ухвали.

Залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення означає що зазначене заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повна ухвала складена судом 05.09.2024 року.

Суддя Луняченко В. О.