Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/535/24
Провадження № 2/376/495/2024
"31" липня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Батовріної І.Г.
за участю секретаря судових засідань Мандзюк М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовною завою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що він перебуває разом із ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах з 2021 року. За час спільного проживання позивача з ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте на той час ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який був розірваний 22.11.2023 року рішенням Сарненського районного суду Рівненської області, тому свідоцтві про народження ОСОБА_4 значиться ОСОБА_3 . Зазначає, що була проведена молекулярно генетична експертиза, відповідно до висновку якої позивач є біологічним батьком ОСОБА_4 . Просить суд визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини.
Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 19 червня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник адвокат Ільніцька І.В. у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою в якій просять проводити розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов визнає.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав.
Представник третьої особи Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, не заперечує проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
За ст. 133 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, про визнання батьківства.
Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки ще дитини.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Судом встановлено, що позивач перебуває разом із ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах з 2021 року.
За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 1265, матір?ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 записана ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_3 (а.с. 15).
Відомості про батька дитини внесено органом реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області № 572/3517/23 від 22 листопада 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 липня 2014 року був розірваний (а.с.14).
Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Верховний Суд зазначив, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні відомості, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (постанова від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц).
Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Згідно зі ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.
Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, керуючись найкращими інтересами дитини на право щодо отримання виховання та піклування від обох батьків, та беручи до уваги висновок за результатами проведення молекулярно-генетичного дослідження, суд вважає, що позивач довів, що він є батьком дитини ОСОБА_4 , якого народила ОСОБА_2 , яка в момент народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_3 .
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.125, 126, 128, 129, 131, 133, 136 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 200,206,258,259,263-265, 280, 284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.
Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 , складеного 01.12.2023 р., місце державної реєстрації Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначивши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 , складеного 01.12.2023 р., місце державної реєстрації Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) змінивши по батькові дитини з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " та прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.Г. Батовріна