УХВАЛА

28 серпня 2024 року

місто Київ

Справа № 761/6718/24

Провадження № 14-109зц24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Погрібного С. О.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А.,

ознайомилась із клопотанням ОСОБА_1 про перегляд ухвал Шевченківського районного суду міста Києва від 26 та 27 лютого 2024 року, ухвал Київського апеляційного суду від 04 та 05 квітня 2024 року, ухвал колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 квітня та 13 травня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відшкодування майнової та моральної шкоди

УСТАНОВИЛА:

1. ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернувся до суду з позовом до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому просив суд:

? на підставі наданих позивачем розрахунків прийняти рішення про відшкодування йому майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю з боку посадових осіб Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадових осіб інших державних, слідчих, контролюючих та судових органів України;

? зобов`язати відповідальних посадових осіб державних органів України відновити всю необхідну технічну, господарську, фінансову документацію на багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 згідно з чинним законодавством.

2. Ухвалою від 26 лютого 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва роз`єднав позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відшкодування майнової та моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії. Суд виділив у самостійне провадження позов за вимогами ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про зобов`язання вчинити дії (передавши в цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку, якій надалі присвоєно єдиний унікальний номер справи 761/9724/24).

У межах справи № 761/6718/24 суд залишив у власному провадженні позов ОСОБА_1 з вимогами до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

3. Ухвалою від 27 лютого 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

4. Не погоджуючись із зазначеними ухвалами суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційні скарги.

5. Ухвалою від 04 квітня 2024 року Київський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року.

6. Ухвалою від 05 квітня 2024 року Київський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 26 та 27 лютого 2024 року.

7. ОСОБА_1 18 квітня 2024 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу,

у якій просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року.

8. Також ОСОБА_1 23 квітня 2024 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвали Шевченківського районного суду міста Києва

від 26 та 27 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року.

9. Ухвалою від 29 квітня 2024 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відмовила у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року.

10. Ухвалою від 13 травня 2024 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відмовила у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 26 та 27 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року.

11. ОСОБА_1 14 серпня 2024 року подав до Великої Палати Верховного Суду клопотання про передачу касаційних скарг від 18 квітня 2024 року

у справі № 761/6718/24, від 23 квітня 2024 року у справах № 761/6718/24, № 761/9724/24 та від 12 червня 2024 року у справі № 761/9724/24 з усіма доданими до скарг матеріалами, а також цивільного позову на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

12. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2024 року клопотання у межах справи № 761/6718/24 призначено судді-доповідачеві Погрібному С. О.

13. Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що у прийнятті клопотання про перегляд судових рішень потрібно відмовити та повернути його заявнику з урахуванням таких міркувань.

14. Згідно із частиною другою статті 6 і частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та

у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. За частиною першою статті 36, пунктами 1, 5 частини другої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду.

16. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 згаданого Закону Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

17. Судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд, що передбачено статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України).

18. Право на касаційне оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначені у статті 389 ЦПК України.

19. Порядок подання касаційної скарги врегульовано в ЦПК України. Зокрема,

у частині першій статті 391 ЦПК України закріплено, що касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Касаційний цивільний суд

у складі Верховного Суду.

20. Відповідно до змісту статей 393, 394 ЦПК України повноваженнями прийняти касаційну скаргу та відкрити касаційне провадження наділений

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду. Відкриття касаційного провадження передбачає перевірку правильності оформлення касаційної скарги та дотримання порядку її подання, у тому числі сплати судового збору та дотримання строків на касаційне оскарження.

21. Порядок передання справи до Великої Палати Верховного Суду передбачений у частинах третій - шостій статті 403 ЦПК України. Ці приписи викладено

в параграфі 3 глави 2 розділу V «Касаційний розгляд» ЦПК України. Згідно із цими правилами саме після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду справи до Великої Палати Верховного Суду передається відповідна цивільна справа.

22. За змістом заяви про перегляд судових рішень, поданої до Великої Палати Верховного Суду, ОСОБА_1 не погоджується з усіма судовими рішеннями, ухваленими в межах справи № 761/6718/24.

23. Чинний процесуальний закон не передбачає інституту перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (окрім перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами відповідно до приписів глави 3 розділу V ЦПК України), оскільки зазначені рішення є остаточними і подальшому оскарженню не підлягають, а також не передбачає самостійного вирішення питання про передачу Великій Палаті Верховного Суду на розгляд цивільної справи за межами повноважень, передбачених ЦПК України.

24. Отже, через невстановлення у Великої Палати Верховного Суду правових підстав для розгляду цього клопотання ОСОБА_1 у його прийнятті потрібно відмовити та повернути заявнику. Така відмова не порушує право ОСОБА_1 на доступ до суду, оскільки він реалізував право на оскарження судового рішення у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

25. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, параграф 36).

26. «Право на суд» не є абсолютним, таке може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання

з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland),

заява № 28249/95, параграф 53).

27. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Також обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує «легітимну мету» і якщо немає «пропорційного співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства»

(Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, параграф 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства»

(Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, параграф 65).

28. Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення суду, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України», заява № 41984/98,

параграф 53).

29. Звернення до Великої Палати Верховного Суду з проханням про здійснення ще одного розгляду справи фактично спрямоване на перегляд рішень судів трьох інстанцій, коли не існує для цього визначеної процесуальним законом підстави. Такий перегляд є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).

Керуючись статтями 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду клопотання про перегляд ухвал Шевченківського районного суду міста Києва від 26 та 27 лютого 2024 року, ухвал Київського апеляційного суду від 04 та 05 квітня 2024 року, ухвал колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 квітня та 13 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити та повернути його заявнику разом із доданими до клопотання матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. О. Погрібний

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко М. В. Мазур

І. А. Воробйова С. Ю. Мартєв

М. І. Гриців К. М. Пільков

Ж. М. Єленіна О. В. Ступак

І. В. Желєзний І. В. Ткач

Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук

В. В. Король В. Ю. Уркевич

С. І. Кравченко Є. А. Усенко