Провадження №2/712/935/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути: з ПрАТ «СК «Євроінс України» (далі по тексту 2-й відповідач) матеріальну шкоду в сумі 32 644,07 грн., пеню 2 910,88 грн., всього 35 554,95 грн.; стягнути з ОСОБА_2 (далі по тексту 1-й відповідач) моральну шкоду 5 000,00 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати.

У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 1-й відповідач 11.07.2023 о 10 год. 05 хв. в м. Черкаси, по вул. Сумгаїтській, 1, керував автомобілем Honda Jazz, на регульованому перехресті з вул. Одеська при повороті ліворуч, не був уважним, та не надав переваги в русі автомобілю Volkswagen Tiguan під керуванням позивача, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.п. 2.3б, 16.6 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2023 по справі № 712/7268/23 1-го відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Цивільна правова відповідальність 1-го відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Позивач отримав рахунок-фактуру на проведення ремонтних відновлювальних робіт транспортного засобу на суму 188520 гривень.

Унаслідок неможливості очікування проведення ремонту автомобіля після отримання страхового відшкодування позивачем прийнято рішення провести ремонт із використанням б/у та неоригінальних деталей. Вартість такого ремонту коштувала 98090 гривень, які сплачені 30.08.2023. Всі вказані документи передані до страхової.

04.09.2023 позивачем подана заява про виплату страхового відшкодування. Незважаючи на реальну вартість відновлювального ремонту, докази оплати на суму, яка менша за суму матеріальної шкоди, 2-м відповідачем 04.10.2023 здійснено виплату страхового відшкодування лише на суму 67844,07 гривень.

Указані дії відповідача є незаконними та порушують права позивача.

Сторона позивача замовила та оплатила проведення судової експертизи в рамках судової справи 712/12919/23. Згідно висновку експерта від 29.12.2023 розмір матеріальної шкоди внаслідок ДТП становить 100488,14 гривень.

Отже, законними вимогами позивача про стягнення із 2-го відповідача матеріальної шкоди є 32644,07 гривень.

Тому, на думку позивача, він має законне право просити стягнути з 2-го відповідача пеню за період 04.10.2023 07.01.2024 у загальному розмірі 2910,88 гривень.

Також позивач просить стягнути з 1-го відповідача завдану моральну шкоду, яка полягає у стресовому стані після зіткнення транспортних засобів, порушенні нормального ритму життя через вирішення питань, які стосуються ДТП, вирішення питань із страховою компанією. Позивачу довелося здійснювати ремонт із допомогою неоригінальних запчастин, що негативно впливає на використання його транспортного засобу, на безпеку використання транспортного засобу. Позивачу доводиться витрачати незапланований час для захисту своїх інтересів, витрачати незаплановані грошові суми. Отже, згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої оцінено ним в сумі 5000 гривень.

Заперечення 1-го відповідача на позов

1-й відповідач у судовому засіданні позовні вимоги, заявлені до нього, визнав частково, а саме у сумі 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн. є занадто завищеним.

Заперечення 2-го відповідача на позов.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до ст.ст.22,28,29,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту із урахуванням фізичного зносу транспортного засобу відповідачем замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ «СЗУ Україна».

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 26138, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ТОВ «СЗУ Україна», матеріальний збиток, завданий транспортному засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 71 044,07 грн. із ПДВ.

Сума страхового відшкодування у розмірі 67 844,07 грн. (за вирахуванням франшизи у сумі 3200,00 грн.) була виплачена на користь Позивача, що останнім не заперечується згідно поданої позовної заяви.

Відповідно до правового висновку BC/KЦC від 21.02.2021 у справі № 760/19377/15: «Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.».

2-й відповідач зазначає, що оцінювач ОСОБА_3 має вищу технічну освіту, кваліфікацію оцінювача за напрямом Оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізаціями в межах напряму 1.3 Оцінка дорожніх транспортних засобів, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№7404 від 20.02.2010, Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №8155 від 18.03.2010, Свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ Ч3297-ПК від 14.07.2020, Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності 599/21 від 09.08.2021, термін дії до 09.08.2024.

Отже, проведення дослідження оцінювачем ОСОБА_3 відповідає приписам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», що затверджено Постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки оцінювачем ОСОБА_3 було правомірно підготовлено Звіт та Висновок на замовлення Відповідача.

Крім того, у Відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий Позивачем висновок, оскільки Законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку.

Відповідачем у передбачений Законом строк було організовано огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду та здійснено страхове відшкодування.

У зв`язку із тим, що Страховик здійснив виплату страхового відшкодування (підтверджується Позивачем у позовній заяві), у Відповідача відсутні будь-які зобов`язання перед Позивачем, оскільки зобов`язання були виконані у повному обсязі та належним чином.

Позивач помилково визначив Страховика у статусі відповідача. Тому позовні вимоги щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страхового відшкодування повинен був направити виключно до особи, яка винна у пошкоджені транспортного засобу Позивача - Відповідач-2.

04.09.2023 страховик отримав від позивача заяву про виплату страхового відшкодування. 04.10.2023 страховиком прийнято мотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 67844,07 грн.

Таким чином, відповідачем у межах встановленого строку, а саме не пізніше 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, було прийнято рішення та виплачено страхове відшкодування.

Сама по собі наявність спору між сторонами у справі щодо розміру страхового відшкодування не доводить прострочення виплати страхового відшкодування страховиком, так як законом встановлений обов`язок страховика прийняти вмотивоване рішення у межах відповідного строку про виплату або відмови у виплаті страхового відшкодування.

А отже, підстави нараховувати пеню у позивача відсутні.

2-й відповідач також просить зменшити судові витрати на правничу допомогу.

Заперечення позивача на відзив 2-го відповідача

У відповіді на відзив 2-го відповідача позивач зазначає, що сторона позивача погоджується із можливістю використання висновку ВСУ по справі 760/19377/15. При цьому, висновок слід правильно трактувати, а не у трактуванні відповідача. Чинним законодавством України передбачено, що максимальна виплата за страховкою ОСЦПВ становить 160 000 грн. за шкоду, заподіяну майну потерпілих. Тобто, якщо судовою експертизою було встановлено збитки, наприклад 200 тис. грн., позивач мав би право просити із відповідача не більше 160 тис. грн., а з винної особи залишок 40 тис. за прикладом. Внаслідок ДТП позивачу завдано шкоди на суму 100488,14 грн, що є меншим за 160 тис. грн.

Відповідач у відзиві посилається на те, що оцінювач ОСОБА_3 є спеціалістом. У той же час, в оцінці ОСОБА_3 відсутні відомості попередження спеціаліста про кримінальну відповідальність, що виключає належність, допустимість, достовірність доказу в розумінні ЦПК України. Більше того, спір вирішується не в досудовому порядку, а в порядку позовного провадження, де сторони зобов`язані надати докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Такі докази повинні відповідати вимогам ЦПК України.

Посилання відповідача на особу оцінювача ОСОБА_3 та відсутність права позивача на вибір експерта є нікчемними і не впливають на обґрунтування законності/незаконності позовних вимог. Позивач мав право замовити експертизу відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідачем не подано жодного доказу за умовами ЦПК України в обґрунтування заперечення на позовні вимоги.

Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що не має жодних зобов`язань перед позивачем після виплати страхового відшкодування.

Указане твердження є помилковим. Позивач не узгоджував розмір страхового відшкодування, не підписував будь-які документи із визначенням розміру страхового відшкодування. Тобто позивач не вчиняв дій щодо погодження суми страхового відшкодування за сумою, яка визначена відповідачем. Відповідач умисно або помилково здійснив страхову виплату у неналежному розмірі, чим порушив права позивача. У випадку сплати повного страхового відшкодування із дійсним розміром збитків, дійсно, зобов`язання було б припинено. Відповідач повинен був сплатити правильний розмір страхового відшкодування, а не занижувати суму збитків у своїх інтересах.

Посилання відповідача, що зобов`язання припинено, не відповідає обставинам справи та умовам чинного законодавства України за умови здійснення виплати страхового відшкодування у неналежному розмірі.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 14.03.2024.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.03.2024 повернуто ОСОБА_1 заяву про збільшення розміру позовних вимог від 10.02.2024 без розгляду.

Заяви сторін

Сторони до судового засідання не прибули, про час та місце слухання справи належним чином повідомлені, у відповідних заявах просили справу розглянути без їх участі, тому суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом

04.09.2023 ОСОБА_1 до 2-го відповідача була подана заява про страхове відшкодування.

Відповідно до квитанції № 65 від 30.08.2023 вартість послуг за ремонт автомобіля Volkswagen Tiguan, замовник ОСОБА_1 , становить 98090 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № 104 від 17.07.2023 вартість ремонтних робіт та запчастин становить 188520 грн. (а.с. 21).

Відповідно до рахунку-фактури № 104 від 17.07.2023 вартість ремонтних робіт та запчастин становить 99690 грн. (а.с. 27).

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2023 у справі № 712/7268/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

У постанові зазначено, що 1-й відповідач 11.07.2023 о 10 год. 05 хв. в м. Черкаси, по вул. Сумгаїтській, 1, керував автомобілем Honda Jazz, на регульованому перехресті з вул. Одеська при повороті ліворуч, не був уважним, та не надав переваги в русі автомобілю Volkswagen Tiguan під керуванням позивача, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.п. 2.3б, 16.6 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постанова набрала законної сили 19.09.2023.

Позивачу страхова компанія виплатила 67844,07 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-23/13862-АВ від 29.12.2023 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 внаслідок ДТП, станом на 11.07.2023 становить 100 488, 14 грн.

Вартість експертизи склала 1720,80 грн. (а.с. 90).

Відповідно до звіту № 26138 від 12.08.2023 вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки становить 71044,07 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). Дата оцінки 11.07.2023. Дата огляду 12.07.2023.

Відповідно до акту огляду від 12.07.2023 пошкоджений транспортний засіб оглянутий за участю позивача та представника страхової компанії.

Норми права, застосовані судом. Обґрунтована оцінка аргументів сторін.

Правовідносини сторін виникли на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон).

Так, відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Згідно із ст. 22 Закону України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Як встановлено ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 33 Закону передбачається, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

Відповідно до ст. 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Згідно із ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Статтею 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви про страхове відшкодування від 04.09.2023 позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. До заяви додав акт виконаних робіт з ремонту та квитанцію про сплату. У заяві зазначено про сплату франшизи у сумі 3200 грн. (а.с. 17).

До указаної заяви позивач не надав висновок експерта про розмір матеріального збитку.

Разом з тим, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, визначених оцінювачем за замовленням страхової компанії, становить 71044,07 грн.

Позивачу сплачено страхове відшкодування 04.10.2023 у сумі 67844,07 грн. та франшизу у сумі 3200 грн., що разом складає 71044,07 грн.

Страхове відшкодування сплачено 2-м відповідачем у строки, визначені Законом.

Висновок експерта, на який позивач посилається у позові, складено після подання позову до суду та після здійснення страховою компанією страхової виплати.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачем не зазначено, які права порушені 2-м відповідачем під час здійснення страхової виплати.

2-й відповідач сплатив страхову виплату відповідно до звіту № 26138 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Суд вважає, що 2-й відповідач страхова компанія діяв в межах вимог Закону України, зокрема, передбачені ст.ст. 22, 29 Закону.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Така правова позиція викладена у постанові ВС від 21.02.2018 у справі № 760/19377/15.

Ураховуючи, що до заяви про страхове відшкодування позивачем не було надано документів про розмір шкоди, оціненої відповідно до Закону України «Прооцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», 2-й відповідач обґрунтовано взяв до уваги звіт про оцінку вартості збитків № 26138.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог позивача да 2-го відповідача слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Що стосується вимог позивача до 1-го відповідача про стягнення моральної суми, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи, що 1-м відповідачем допущено порушення прав позивача, тому суд погоджується з доводами позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок ДТП. У той же час суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 2000 грн., які слід стягнути з 1-го відповідача на користь позивача. У іншій частині вимог позивача слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Судові витрати

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати слід покласти на позивача в частині вимог до 2-го відповідача (1073,60 грн).

Що стосується питання розподілу судових витрат за позовними вимогами до 1-го відповідача, суд зазначає, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, а томі звільнений від сплати судового збору.

Отже, позивачу слід компенсувати за рахунок держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (429,44 грн.), решту суми судового збору (644,16 грн.) покласти на позивача.

Також позивачу слід повернути зайво сплачений судовий збір у сумі 1822, 14 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судовий збір у сумі 429,44 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. сорок чотири коп.)

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в м. Черкаси Черкаської області (код за ) повернути ОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір у сумі 1822,14 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять дві грн. чотирнадцять коп.) за платіжною інструкцією 0.0..1 від 20.01.2024, виданої АТ КБ «Приватбанк».

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», , вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Черкаському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Стеценко