РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/5623/23

Провадження № 22-ц/4815/454/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2023 року, постановлену в складі судді Красовського О.О., дата складання повного тексту рішення 02 січня 2024 року у справі № 570/5623/23

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, однак не можуть оформити свої спадкові права, оскільки у свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть ім`я батька зазначено « ОСОБА_4 », у свідоцтві про одруження « ОСОБА_5 », по батькові у свідоцтві про народження кожного з заявників зазначено « ОСОБА_6 ». Через ці розбіжності нотаріус не може встановити родинну лінію.

Тому заявники звернулися до суду з заяво, та просять суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту родинних відносин відмовлено .

В апеляційній скарзі заявники, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що ними не подано належних та допустимих доказів на підтвердження родинних відносин не відповідає дійсності, оскільки вони використали всі можливості з метою пошуку доказів належності родинних відносин та подали до суду відповідні письмові докази.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданого 31.12.1968 року, ОСОБА_3 1946 року народження уклав шлюб з ОСОБА_7 1950 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 . У графі батько свідоцтв про їх народження зазначений ОСОБА_3 .

Згідно посвідки про народження НОМЕР_2 від 22 грудня 1946 року, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Як вбачається з відповіді УДМС України в Рівненській області від 25.07.2023 року згідно з діючими та архівними обліками Рівненського ЦВ УДМС ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1874 року та паспортом громадянина України на ім`я « ОСОБА_4 ». В ході додаткових перевірок Реєстру ДРАЦС є ймовірність, що помилка у написанні персональних даних батька була допущена на етапі укладення шлюбу (відомості про нареченого внесені наступним чином - « ОСОБА_3 »), та у подальшому при реєстрації народження заявника та його брата.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Рівненського міського Нотаріального округу Рівненської області Стафійчук С.Є. від 16.11.2023 року зазначено про відсутність підстав для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини ОСОБА_1 і померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».

Достовірність як змістова характеристика доказу свідчить про можливість на підставі такого доказу встановити дійсні обставини справи.

Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу.

Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 зауважив, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування.

Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Матеріалами справи підтверджується, що заявники звернулися в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин із покійним батьком, оскільки наявні розбіжності у написанні імені батька: в актовому записі про народження заявників - батько зазначено « ОСОБА_3 », а в його свідоцтві про народження та у актовому записі №18 від 31.12.1968 про шлюб батьків « ОСОБА_3 ». Встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення права на спадщину, яку вони прийняли у передбачений законом спосіб і строк.

Убачається, що у свідоцтві про одруження НОМЕР_1 виданого 31.12.1968 року, допущено помилку щодо ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та неправильно зазначено ім`я « ОСОБА_5 ». На підставі зазначеного свідоцтва було здійснено актові записи про народження його дітей, заявників у справі, у 1969 році та 1975 році, де у графі батько зазначено « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 ».

Оцінюючи зазначені доказі, колегія суддів приходить до висновку що ці докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми в розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України та підтверджують факт родинних відносин заявників і спадкодавця як синів і батька.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене,колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення вимог.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідним батьком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22.08.2024 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.