Справа №461/3240/24
Провадження №2/461/1817/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 серпня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яцук Галина Михайлівна, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_2 . Позивач зазначила, що за вказною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , однак останні фактично не проживають і не з`являються за місцем своєї реєстрації, такі не є членами її сім`ї та у будь яких родинних відновинах з нею вони не перебувають. Позивач стверджує, що відповідачі не приймають участі в утриманні квартири, не сплачують комунальні послуги, їх реєстрація заважає їй володіти та користуватись житловим приміщення. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.05.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представник позивача адвокат Яцук Г.М. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подала клопотанння про проведення судового засідання без її участь та без участі позивача, позов підтримують, просять такий задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечили.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Виклик відповідачів до суду був здійснений шляхом скерування судових повісткок на їх поштову адресу, а також через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова).

Відповідачі не подали відзиву на позовну заяву та інших заяв до суду від них не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вказані норми цивільного процесуального законодавства, суд вважає за необхідне розгляд справи проводити за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В силу положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 16 грудня 2003 року між ОСОБА_6 , що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі доручення від 25 липня 2003 року та розпорядження від 11 липня 2003 року №722, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, та ОСОБА_7 (прізвище в шлюбі ОСОБА_8 ), яка є матір`ю позивача, укладено договір купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №8474 /а.с.13/.

Згідно п.1 договору Продавці продали, а Покупець купила квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до п.9 договору сторони домовились про те, що Продавці разом з членами своєї сім`ї знімуться з реєстраційного обліку за даною квартирою, і повність звільнять відчужену квартиру для вільного та безперешкодного користування і володіння нею Покупцем до 30 грудня 2003 року, а також сплатять до даного терміну заборгованості за комунальні послуги, електроенергію газ та воду /а.с.13/.

Однак, згідно відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №134790 від 21.09.2023 та довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №7167, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 1990 року, що свідчить про невиконання умов п.1 договору купівлі-продажу квартири від 16.12.2003, зареєстрованого в реєстрі за №8474 /а.с.17-18/.

04 грудня 2007 року між ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача, та ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 (позивач), ОСОБА_11 укладено договір дарування, згідно якого дарувальник передає безоплатно у власність обдаровуваним ідеальні частки квартири, а саме: ОСОБА_9 - 1/5 (одну п?яту) ідеальної частки, ОСОБА_2 - 1/10 (одну десяту) ідеальної частки, ОСОБА_3 - 1/10 (одну десяту) ідеальної частки, ОСОБА_10 - 1/5 (одну п?яту) ідеальної частки, ОСОБА_12 - 1/5 (одну п?яту) ідеальної частки квартири під АДРЕСА_2 /а.с.14/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 грудня 2018 серія НОМЕР_1 /а.с.25/.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №358200179 від 13.12.2023, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 /а.с.15-16/.

Згідно актів від 01 липня 2011 року; 11 жовтня 2011 року; 26 грудня 2011 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані, але з 1994 року не проживають ОСОБА_2 і ОСОБА_3 /а.с.19-21/.

Згідно з відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб від 21 вересня 2023 року №134790, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 4 особи, а саме: ОСОБА_2 з 16 січня 1990 року; ОСОБА_3 з 30 травня 1990 року; ОСОБА_1 з 19 березня 2004 року; ОСОБА_5 з 18 березня 2015 року /а.с.17/.

Згідно акту обстеження, від 19 вересня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , з 2005 року проживали та вели спільне господарство ОСОБА_1 та ОСОБА_9 /а.с.22/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача - ОСОБА_9 загинув в селі Золоте, Попаснянського району, Луганської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 23 травня 2022 року №630/22 /а.с.28-29/.

Також, судом встановлено, що колишня дружина брата позивача - ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянкою російської федерації, з 2017 року по даний час проживає на території російської федерації, шлюб з покійним братом розірвано на підставі рішення суду від 18.06.2018 /а.с.30-31/.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщеннях між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Статтею 62 ЖК УРСР передбачено, що до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 383 Цивільного кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Таким чином, законодавством встановлюються різні строки збереження житла за особою, яка тимчасово відсутня за місцем реєстрації (проживання). Так, за основним квартиронаймачем та іншими наймачами, які не є членами сім`ї, житло зберігається 6 місяців. За членами сім`ї наймача право на користування приміщенням зберігається протягом одного року.

У пункті 44 рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, ЄСПЛ визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №209/2642/18 вказав на підстави втрати права користування житловим приміщенням, зокрема, при вирішені спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно з`ясувати наявність поважності причин не проживання такої особи в приміщенні понад строки, встановлені чинним законодавством.

Крім цього, статті 71 та 72 ЖК УРСР встановлюють загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначають судовий порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки.

Отже, відсутність особи без поважних причин у помешканні понад строки, встановлені ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідачі не проживають у помешканні без поважних причин понад один рік та добровільно не знімаються з реєстраційного обліку. При цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідачі оплачують комунальні послуги та дбають про утримання квартири.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачі не проживають у вказаному помешканні без поважних причин, добровільно не знімаються з реєстраційного обліку, права позивача порушуються, оскільки вона змушена самостійно оплачувати комунальні послуги, які нараховуються на осіб, які фактично не проживають у квартирі, відтак, суд вважає за необхідне ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 визнати такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, суд зазначає, що визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не означає втрату власниками права володіння та розпорядження такою нерухомістю.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.16, 405 ЦК України, ст.ст.9, 71, 72 ЖК Української РСР, ст.ст. ст.ст. 8-14, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 визнати такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 403,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 403,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 403,73 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Зубачик Н.Б.