АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/702/24

провадження № 22-ц/822/716/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Перепелюк І. Б.

секретар Паучек І. І.

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 травня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Танасійчук Н. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунку та припинення нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 вересня 2021 року ОСОБА_1 відповідно до угоди № SAMDNWFC2, у АТ КБ «Приватбанк» відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , тип рахунку «Картка Універсальна», з кредитним лімітом 200 000,00 грн. та відповідно отримала пластикову картку (далі рахунок № НОМЕР_1 ).

Вказує на те, що з моменту відкриття зазначеного рахунку, його не активовувала та відповідно коштами не користувалася.

08 листопада 2023 року позивач отримала повідомлення про необхідність сплати обов`язкового платежу за рахунком № НОМЕР_1 в сумі 1881 гривень 57 копійок.

Дослідивши інформацію рахунку № НОМЕР_1 в додатку «Приват24» позивач встановила, що з цього рахунку, починаючи з 12 жовтня 2023 року систематично списувалися (перераховувалися) кошти (на загальному на суму 68682,70 грн.) на рахунок Uber, при чому кошти конвертувалися у Перуанську національну валюту PEN.

Одразу після встановлення позивачем несанкціонованого списання (перерахування) коштів, позивач заблокувала зазначений рахунок в додатку «Приват24».

Заблокувавши рахунок в додатку «Приват24», позивач зателефонувала на гарячу лінію AT КБ «Приватбанк» за номером 3700 і повідомила обставини, наведені вище, внаслідок чого зазначений рахунок було заблоковано вже оператором відповідача.

Після розмови з оператором AT КБ « Приватбанк», позивач електронною поштою звернулася з заявою до Департаменту Кіберполіції Національної поліції України.

09 листопада 2023 року Чернівецьким районним управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в Чернівецькій області на підставі заяви ОСОБА_1 зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження № 1204316 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Станом на 19 січня 2024 року заборгованість позивача складає 73 398 гривень 52 копійки, з яких 68 365 гривень 62 копійки поточна заборгованість та 5 738 гривень 95 копійок відсотки нараховані за кредитом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, відновлення залишку коштів на рахунку та припинення нарахування штрафних санкцій задоволено повністю.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування за картковим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 за угодою № SAMDNWFC 2 від 02 вересня 2021 року в АТ КБ «Приватбанк» відсотків, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення фінансових операцій (транзакцій) в період з 12 жовтня по 08 листопада 2023 року.

Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 за угодою № SAMDNWFC2 від 02 вересня 2021 року в АТ КБ «Приватбанк» до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій (транзакцій) в період з 12 жовтня по 08 листопада 2023 року, тобто станом на 11 жовтня 2023 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист прав споживача банківських послуг.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд першої інстанції, не належно дослідив докази, оскільки оспорюванні транзакції були здійснені із правилами введення статичного і динамічного паролів і на момент їх проведення карти не було поставлена у «стоп-лист», то відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору банк не несе відповідальності за такі транзакції. Вважає, що дії позивача призвели до передачі інформації, яка дає змогу ініціювати платежі операції третім особам, то позовні вимоги є безпідставними.

Вказує, що операції відбулися з ручним введенням номера картки та CVV-код, тому вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не має нести відповідальність за зазначені операції, про які банк був повідомлений після їх здійснення. Оскільки вини банку у здійсненні несанкціонованого переказу коштів не вбачається, підстав для списання нарахованих відсотків немає.

Вважає, що суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення справи, не перевірив зміст доказів позивача, зокрема, про обставини здійснення операцій, так і не врахував факт несвоєчасного звернення в банк та правоохоронні органи з моменту вчинення спірних транзакцій, допустив однобічність та неповноту судового розгляду.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 , відповідно до угоди № SAMDNWFC2, відкрила в АТ КБ «Приватбанк» банківський рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , тип рахунку «Картка Універсальна», з кредитним лімітом 200000,00 грн та відповідно отримала пластикову картку (далі картковий кредитний рахунок № НОМЕР_1 )( а.с. 115-139).

З довідки АТ КБ «Приват Банк» від 13 грудня 2023 року, встановлено, що по кредитній карті/рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в період з 01 січня 2022 по 31 грудня 2022 року руху коштів не було, кредит в сумі 200 000 гривень не витрачався та надходжень коштів на рахунок не було (а.с. 12).

З довідки АТ КБ «Приват Банк» від 20 січня 2024 року, слідує, що по кредитній карті/рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в період з 01 січня 2023 по 11 жовтня 2023 року руху коштів не було, кредит в сумі 73398.52 грн. не витрачався та надходжень коштів на вказаний рахунок не було. (а.с. 13).

З довідки АТ КБ «Приват Банк» від 13 грудня 2023 року, встановлено, що по кредитній карті/рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 в період з 11 жовтня 2023 по 11 жовтня 2023 року руху коштів не було, кредит в сумі 200 000 грн. не витрачався та надходжень коштів на рахунок не було. (а.с. 14).

З довідки АТ КБ «Приват Банк» від 20 січня 2024 року встановлено, що по кредитній карті/рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вбачається, що із встановленого кредитного ліміту в сумі 200 000 грн. , станом на 08 листопада 2023 року, на рахунку залишилася 131 631 гривень 82 копійки (а.с.15)

Позивачу ОСОБА_1 надходило повідомлення від АТ КБ «Приват Банк» про необхідність внесення обов`язкового платежу за кредитною картою в сумі 1881 гривень 57 копійок для можливості подальшого користування кредитним лімітом, також вказано заборгованість в сумі 68 683 гривень 16 копійок (а.с.16-17).

08 листопада 2023 року ОСОБА_1 надіслано повідомлення, яким АТ КБ «Приват Банк» повідомив про блокування її карткових рахунків після сумнівних операцій (а.с. 25).

З наданих позивачем скриншотів екрану її телефону встановлено, що за період з 08 листопада 2023 року по 07 грудня 2023 року відбувалися спроби списання коштів з рахунку у сумі 35,30 РЕN, однак, у здійсненні транзакцій із карткового рахунку НОМЕР_3 відмовлено (а.с. 28-38).

09 листопада 2023 року Чернівецьким районним управлінням поліції Головного управління поліції Національної поліції в Чернівецькій області на підставі заяви ОСОБА_1 зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження № 0004316 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України. (а.с.41)

09 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приват Банк» із клопотанням про проведення службового розслідування та повернення коштів (а.с. 42-44)

Листом від 27 грудня 2023 року № 20.1.0.0.0/7-231214/29711 АТ КБ «ПриватБанк» за результатами вказаного звернення позивача повідомив, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою (а.с. 53-54).

З виписки від 19 січня 2024 року, наданої АТ КБ «Приват Банк», встановлено, що з кредитної картки/рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 по 19 січня 2024 року відбувалися транзакції з списання коштів на суму 68 368 гривень 18 копійок та надходження на суму 2 гривні 56 копійок (а.с. 55-67).

З довідки від 19 січня 2024 року, наданої АТ КБ «Приват Банк», вбачається, що по кредитній карті/рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , ОСОБА_1 станом на дату складення довідки існує заборгованість в сумі 73398 гривень 52 копійок (а.с.69)

З відповіді старшого слідчого відділення розслідування злочинів загального спрямування відділу Чернівецького районного управління поліції від 09 січня 2024 року встановлено, що слідчим відділенням Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0004316 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та на даний час вживаються заходи щодо повного всебічного неупередженого розслідування вище вказаного кримінального провадження (а.с. 71).

Із виписок по рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що в період з 12 жовтня по 08 листопада 2023 року були здійсненні транзакції на загальну суму 68368 гривень 18 копійок у валюті PEN (перуанський новий соль), на рахунок банківської установи ALLIED IRISH BANKS, оплата за UBER *TRIP (поїздка Убер таксі), отримувач коштів MR TREUBLAAN 7, HELP.UBER (а.с. 72-84).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимога в повній мірі не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням

є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України).

У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом, або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Банк має право надавати платіжні послуги відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють діяльність банків.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що:

автентифікація процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг;

безготівкові розрахунки перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів;

вразливі платіжні дані дані (їх сукупність), включаючи індивідуальну облікову інформацію, за допомогою яких можуть вчинятися шахрайські дії;

електронний платіжний засіб платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом;

неналежна платіжна операція платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;

неналежний отримувач особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;

неналежний платник особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно)

Відповідно до пунктів 25 частини двадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пунктів 143, 146 розділу VIІ «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164:

надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника;

власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, відповідальність емітента платіжного засобу презюмується, якщо не доведено протилежне.

Саме на емітента платіжного засобу законодавством покладений обов`язок доведення факту порушення користувачем вимог нормативних актів, внаслідок якого ініційовано платіжну операцію, яку користувач не санкціонував та/або не здійснював.

Власник рахунку не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Судами встановлено і не заперечується сторонами у справі, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 відповідно до угоди № SAMDNWFC2, у АТ КБ «Приватбанк» відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , тип рахунку «Картка Універсальна», з кредитним лімітом 200 000,00 грн. та відповідно отримала пластикову картку (далі рахунок № НОМЕР_1 ).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, позивачка оспорює операції зі списання коштів з указаного рахунку, які були здійснені за період з 12 жовтня 2023 року по 08 листопада 2023 року на загальну суму 68 368 гривень 18 копійок.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18, від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 Верховний Суд зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 29 березня 2024 року в справі 456/4026/21 та від 31 липня 2024 року в справі 953/5904/22.

Судом встановлено, що позивачка як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків позивача відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулися до правоохоронних органів.

Як зазначалось вище пунктом 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів № 164 врегульовано, що власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що токенізація картки позивачки, тобто створення її цифрового аналога, відбулась без автентифікації її держателя (а.с. 217, 218), доказів того, що дії чи бездіяльність позивачки призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на її картковому рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій (транзакцій) в період з 12 жовтня по 08 листопада 2023 року, тобто станом на 11 жовтня 2023 року.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача припинити нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового прав та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

У постанові від 10 жовтня 2019 року в справі № 320/8618/15-ц Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі висновки. Так, критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.

Результат аналізу статей 12, 89 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що у разі виникнення спору між сторонами суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку відсотків, пені, штрафних санкцій тощо та здійснити оцінку доказів, на яких такі дії ґрунтуються.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказані вимоги позивача є неефективним способом захисту, оскільки не відновлюють порушене право і жодним чином не нівелюють негативні наслідки порушення права позивача, а тому у задоволенні таких вимог слід було відмовити.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року в справі № 264/6418/19 та від 01 червня 2023 року в справі № 591/7571/21.

Щодо розподілу судових витрат

Суд в мотивувальній частині цієї постанови дійшов до висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку позивачки станом на 11 жовтня 2023 року.

Також апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову у частині припинення нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій за картковим рахунком позивачки.

Отже, позов задоволено на 50%.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання апеляційної скарги відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» сплачено 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви у сумі 3 633 гривень 60 копійок (2 422,40 * 150%).

Колегія суддів, прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, тому АТ КБ «ПриватБанк» підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1816 гривень 80 копійок.

Оскільки ОСОБА_1 в частині задоволеної судом позовної вимоги про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку позивачки станом на 11 жовтня 2023 року звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у додатковій постанові від 10 січня 2024 року в справі № 757/55435/18-ц.

В зв`язку з цим, слід провести взаємозалік та компенсувати АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (1816,80 1211,20).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції адвокат Марусяк В. С. надав акт прийому передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 06 серпня 2024 року, в якому вказані наступні послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу, участь у судових засіданнях та виконання всіх процесуальних прав та обов`язків сторони процесу.

Сторони погодили загальну вартість послуг у розмірі 10 000 гривень.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Отже, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20.

Отже, зважаючи на відсутність клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до пропорційного розміру задоволених позовних вимог з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 5 000 гривень (10 000 * 50%).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку позивачки станом на 11 жовтня 2023 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій за картковим рахунком ОСОБА_1 ухвалено з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 травня 2024 року в частині зобов`язання Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» припинити нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій за картковим рахунком ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

В решті рішення залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у звязку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 5 000 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 вересня 2024 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді: Мирослава КУЛЯНДА

Ірина ПЕРЕПЕЛЮК