СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8772/24

пр. № 2/759/3473/24

02 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 року позивач звернувся до суду із позовними вказаними вимогами, просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з кожного щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім`ї двоюрідної сестри ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , згодом сестра змінилася, як виявилося вона зі своїм чоловіком почали приймати наркотичні засоби, внаслідок чого дитина та бабуся, яка жила у сім`ї сестри зазнавали фізичного та морального насилля. 15.08.2023 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва батьків хлопчика позбавлено батьківських прав та згодом 09.10.2024 на підставі Розпорядження Святошинської РДА у м. Києві дитині надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а 15.11.2023 на підставі рішення ВК Пристоличної міської ради Бориспільського району Київської області встановлено піклування над ОСОБА_4 та призначено його дядька ОСОБА_1 . У свою чергу відповідачі, які є батьками неповнолітнього хлопчика не надавали та не надають жодної матеріальної допомоги на його утримання, не цікавляться життям сина, а позивач не може забезпечити належний рівень підопічному, який потребує матеріальних витрат та перебуває на його утриманні, який разом з ним мешкає. А тому позивач, як опікун має повне право звернутися до суду із вимогами про стягнення аліментів на утримання його підопічного з батьків дитини.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2024 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків (а.с. 27).

Ухвалою судді від 07.05.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 35).

Ухвалою судді відповідачам надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

Поряд з цим, відповідачі ухвалу судді від 07.05.2024 року про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками не отримали, оскільки вказані документи повернулися разом з рекомендованим повідомленням та конвертом до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 41-43).

Відповідачі заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направили.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого у свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 18).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2023 по справі №759/10264/23 позбавлено батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-17).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Розпорядженням Святошинської РДА у м. Києві від 09.10.2023 №680 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування (а.с. 21).

Згідно рішення від 15.11.2023 №319 Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області с. Щасливе, встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини позбавленого батьківського піклування та призначено опікуна над дитиною його дядька ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний, психічний розвиток, матеріальне забезпечення малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покласти на його дядька ОСОБА_1 (а.с. 20).

Згідно акту від 01.02.2024 №239/А92024 виданого Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області разом з ОСОБА_1 фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.ч.2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 249 Сімейного кодексу України опікун, піклувальник зобов?язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.

Цивільні права та обов?язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 67 Цивільного кодексу України опікун зобов?язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов?язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно з і ст. 72 Цивільного кодексу України опікун зобов?язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв?язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо.

Отже, позивач, як опікун має право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Верховний Суд також звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує ту обставину, що доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідачі не можуть сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідачів інших утриманців.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

За умовами частини третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідачів з кожного на користь позивача аліменти на утримання сина в у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 29.04.2024 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 166, 180-182, 191, 249 Сімейного кодексу України, ст. 67, 72 Цивільного кодексу Украни, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, місце перебування: Бориспільська виправна колонія №119, АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, місце перебування: Бориспільська виправна колонія №119, АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.