Ухвала

Іменем України

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 367/252/24

провадження № 61-3227ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Сидоренко Наталії Олександрівни як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького Олега Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрейків Інна Володимирівна, про визнання недійсними шлюбного договору та договорів дарування, визначення за боржником частки майна, за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького Олега Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мілоцький О. Л. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати недійсним шлюбний договір, укладений 06 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків А. В. за реєстром № 32; визнати недійсним договір дарування будинку, укладений 14 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків А. В. за реєстром № 613; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 14 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків А. В. за реєстром № 615; визначити за боржником ОСОБА_1 частку майна у розмірі 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 ; визначити за боржником ОСОБА_1 частку майна у розмірі 1/2 частини земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Разом із позовом приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мілоцький О. Л. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо даного нерухомого майна.

Подільський районний суд м. Києва ухвалою від 16 лютого 2024 року позовну заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького О. Л. в інтересах ОСОБА_1 повернув особі, яка її подала.

Київський апеляційний суд постановою від 19 квітня 2024 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького О. Л. в інтересах ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року скасував, справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Подільський районний суд м. Києва від 16 лютого 2024 року в задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького О. Л. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького О. Л. в інтересах ОСОБА_1 задовольнив частково. Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького О. Л в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив частково. Вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 Антонія Михайловського (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108) та земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :01:083:0013, загальною площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108).

12 липня 2024 року адвокат Сидоренко Н. О. як представник ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження, а тому клопотання заявника про поновлення стоку на касаційне оскарження не підлягає процесуальному вирішенню.

В касаційній скарзі адвокат Сидоренко Н. О. як представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Частиною першою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Встановивши, що між сторонами справи виник спір щодо житлового будинку та земельної ділянки, право власності на які зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 та оспорюється позивачем, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, які належать ОСОБА_3 .

При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що застосований захід забезпечення позову не позбавляє відповідача права на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухвалено з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

Разом із цим, адвокат Сидоренко Н. О. як представник ОСОБА_1 у касаційній скарзі заявила клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною третьою статті 403 ЦПК України.

Порядок передачі справи до Об`єднаної Палати чи Великої Палати Верховного Суду передбачено у частинах третій - шостій статті 403 ЦПК України. При цьому саму норму наведено у параграфі 3 глави 2 розділу V «Касаційний розгляд» ЦПК України. У ній передбачено, що після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду справи до об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду передається відповідна цивільна справа.

Аналіз наведених норми дає підстави для висновку, що клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується у разі відкриття Верховним Судом касаційного провадження у справі. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, правові підстави для задоволення клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні.

За таких обставин у задоволенні клопотання адвоката Сидоренко Н. О. як представник ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.

Також, у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення дії оскаржуваного судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394, 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Сидоренко Наталії Олександрівни як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького Олега Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрейків Інна Володимирівна, про визнання недійсними шлюбного договору та договорів дарування, визначення за боржником частки майна, за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького Олега Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Сидоренко Наталії Олександрівни як представника ОСОБА_1 про передачу справи за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького Олега Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрейків Інна Володимирівна, про визнання недійсними шлюбного договору та договорів дарування, визначення за боржником частки майна, на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов