Справа №487/3013/23
Провадження №2/487/305/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1052-4657 від 16.02.2022 заборгованість у загальному розмірі 84429,12 грн,

В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1052-4657 від 16.02.2022 про надання кредиту.

Зазначає, що вказаний договір було укладено в електронному вигляді, шляхом подання відповідачем заяви на отримання кредиту і виконання дій, які свідчать про укладення договору.

Вказує, що враховуючи вимоги Закону України Про споживче кредитування та Закону України Про електронну комерцію, ст.639 ЦК України, договір від 16.02.2022 є письмовим правочином та відповідає формі, визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджує досягнення сторонами всіх істотних умов договору.

На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А516, для підписання кредитного договору №1052-4657 від 16.02.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Позивач зазначає, що умовами договору визначено, що позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, а позичальник зобов`язується отримати та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк, визначений цим договором.

Вказує, що позикодавець виконав зобов`язання за вказаним договором та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 12000 грн. строком на 300 днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,01% пільгова ставка, 2% в день (знижена процентна ставка) та 3% в день (стандартна процентна ставка), а відповідач не повернула суму позики, чим порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 11.05.2023 становила 84429,12 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 11992,80 грн. та 72436,32 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 12.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

15.08.2023 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити. Зазначивши, що позивачем не доведено факт укладання кредитного договору первісним кредитором з відповідачем на умовах вказаних у наданому тексті електронної копії, а також не доведено факту видачі кредиту та руху коштів, розміру заборгованості загальної та по її складовим. Нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, зокрема ст. 1048 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та заявленим самим позивачем умовах кредитування, є непропорційно великою сумою, не відповідають с засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позивачем не надано оригінал кредитного договору, який би дозволяв встановити дійсний зміст його істотних умов, електрона копія електронного документа унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст її не захищений від внесення правок або викривлень, а тому не може бути взятий судом до уваги. Кредитний договір наданий позивачем у електронній копії не був укладений ні в якій формі, оскільки відсутній підпис сторін у дату укладення оригіналу. Відсутні докази, що договір підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідач ніколи би не підписала договір саме у такій формі наданій суду. Згідно ст.. 1047, 1055 ЦК України договір позики, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі, наявність винятків для онлайн договорів законодавство не містить. Тягар доведеності та обґрунтованості позовних вимог покладається на позивача, у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналів доказів по кредитним правовідносинам в задоволенні позову слід відмовити, а надані позивачем копії електронних доказів не є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Згідно копії кредитного договору строк кредитування 14 днів, сума відсотків -16,80 грн., всього кредит 12016,80 грн. При цьому, умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосувати ст.. 625 ЦК України та інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже проценти за користування кредитом після закінчення строку кредитування 14 днів визначеного у копіях договору нарахуванню та стягненню не підлягають.

Також позивачем не надано доказів, що відповідачу надано примірник кредитного договору з додатками, у якій саме редакції, яка б забезпечувала його цілісність та справжність, тому такі умови не є підставою для виникнення прав та обов`язків споживача кредитних послуг. Довідка - розрахунок заборгованості, яка надана суду позивачем, не є доказом наявності заборгованості по договору, оскільки не належить до засобів доказування, не є первинним бухгалтерським документом. Жодних доказів видачі відповідачу кредиту на рахунок безготівковим способом або готівкою, доказів існування заборгованості у заявленому розмірі не надано.

Враховуючи обмеження встановлені спеціальним законодавством, після закінчення передбаченого у договорі 14 денного строку кредитування 01.03.2022, у період карантину, позивач не мав права підвищувати відповідачу фіксовану відсоткову ставку з 0,01% до 2-3% в день і не має право стягувати за період карантину з 01.02.2020 підвищені відсотки та інші платежі.

Крім того, надані копії Правил відкриття кредитної лінії без підпису відповідача про ознайомлення та погодження з їх конкретною редакцією, з огляду на їх мінливий характер як внутрішнього правового акту кредитора, не можна вважати складовою кредитного договору. Відповідач не ознайомлена і ніколи не була ознайомлена з внутрішніми Правилами позивача.

Ухвалою від 21.12.2023 витребувані докази у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

15.02.2024 суду надані докази з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» оригінал кредитного договору №1052-4657 від 16.02.202 на USB носії.

Крім того, представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначив, що 16.02.2022 відповідачем було створено заявку на отримання грошових коштів в кредит в «особовому кабінеті» та клієнт отримав гіперпосилання на ознайомлення з Офертою щодо укладення договору, оферта є пропозицією в розумінні ст.. 11 ч. 4 Закону України «Про електрону комерцію» та включає умови викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору. Після чого відповідач, згідно моніторингу дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційної системі, який надається у додатках на Веб-сайті, підтвердила ознайомлення з офертою обранням опції «Приймаю». Вказане свідчить, що відповідач ознайомилась з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, інформацією яка надається споживчу до укладання договору. Після прийняття клієнтом оферти на телефонний номер, зазначений клієнтом при реєстрації, було надіслано одноразовий ідентифікатор А516 для підписання кредитного договору №1052-4657 від 16.02.2022 та правил відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (графік платежів за договором), що є невід`ємною частино договору. Після чого відповідач підписала договір та додатки, шляхом ведення одноразового ідентифікатора А516 в Інформаційно-телекомунікаційної системі кредитора. після підписання кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система кредитора, в автоматичному режимі направила екземпляр Договору , Правил та інші супутні документи на e-mail вказаний клієнтом при заповненні заявки на отримання кредитних коштів mariantsupova@.ua, що підтверджується Моніторингом дій користувача в інформаційно-телекомунікаційна система. При цьому оскільки позивач не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно ліцензії є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг - надання коштів у позику, зокрема на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому надати бухгалтерські документи з яких можна встановити рух коштів клієнта не є можливим. Платіжні реквізити (електронний платіжний засіб) відповідач зазначала самостійно в системі, згідно довідки про перерахування коштів щодо видачі кредиту 1052-4657 від 16.02.2022, на номер картки НОМЕР_1 було перераховано 12000 грн. 16.02.2022, призначення платежу - видача кредитних коштів.

Ухвалою від 10.04.2024 витребувані докази у АТ КБ «Приват Банк».

03.05.2024 надійшла відповідь АТ КБ «Приват Банк» про неможливість надання інформації, яка витребувана судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважаються укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1052-4657 від 16.02.2022 про надання кредиту, відповідно до якого строк кредитування 14 днів, сума відсотків -16,80 грн., всього кредит 12016,80 грн. Вказаний договір було укладено в електронному вигляді, шляхом подання відповідачем заяви на отримання кредиту і виконання дій, які свідчать про укладення договору. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А516, для підписання кредитного договору №1052-4657 від 16.02.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Судом оглянутий оригінал кредитного договору №1052-4657 від 16.02.2022, заповнену клієнтом за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи анкету клієнта - фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення стосовно ОСОБА_1 , моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконав зобов`язання за вказаним договором №1052-4657 від 16.02.2022 та було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 12000 грн.

На підтвердження перерахунку кредитних коштів відповідачу, позивачем було долучено довідку про перерахування коштів, а саме витяг з реєстрів банків щодо видачі кредиту №1052-4657 від 16.02.2022 в сумі 12 000 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Відповідно сукупна вартість кредиту становить 12 000,00 грн, а відсотки за користування кредиту становлять 16,80 грн. Вказана сума була обрахована, виходячи з суми кредиту в розмірі 12 000,00 грн., строку дії договору в 14 днів та розміру відсотків в день 0,01 % (0,01 % від 12 000,00 грн. це 1,2 грн. за день, а за 14 днів це 16,80 грн.).

Відповідно до ч. 1ст. 1046 ЦК України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 1ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Таким чином, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно дост. 205 ЦК України,правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»,електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій особі цього договору.

Оскільки договір про надання кредиту №1052-4657 підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит, суму якого вчасно не повернула, а тому з неї на користь позивача належить стягнути заборгованість в розмірі 12 009,60 грн., яка складається з: 11 992,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (в межах заявлених позовних вимог); 16,80 грн. - сума заборгованості за відсотками (0,01 % в день) за період з 16.02.2022 року по 01.03.2022 року (в межах строку дії договору №1052-4657 - 14 днів).

Щодо стягнення заборгованості по сплаті відсотків нарахованих понад строку кредитування після 01.03.2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно ч. 1ст. 1050 ЦК України,якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановленіст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1.7 Договору про надання кредиту №1052-4657 від 16.02.2022 року позика відповідачу надавалась строком на 14 днів, тобто до 01.03.2022 року.

Таким чином, у кредитора є право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 01.03.2022 року (за кредитним договором №1052-4657 від 16.02.2022) відсутні.

Стороною відповідача не надано суду будь яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень, щодо повної необґрунтованості позову.

З огляду на це, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» належить стягнути заборгованість за кредитним договором №1052-4657 від 16.02.2022 у розмірі 12 009,60 грн., з яких: 11 992,80 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,80 грн сума заборгованості за відсотками.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 305,33 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1052-4657 від 16.02.2022 у розмірі 12 009,60 грн., з яких: 11 992,80 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,80 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 305,33 грн.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, офіс 407, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: С.М. Афоніна