Справа № 390/724/23
Провадження № 2/390/450/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2024 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Квітки О.О.,

при секретарі Шульзі А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Мамченко Артем Анатолійович, Кропивницька районна рада Кропивницького району Кіровоградської області, про визнання договору дарування та довіреності на право дарування недійсними і скасування державної реєстрації,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

27.04.2023 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з вказаним позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просив суд:

- визнати недійсною довіреність, за якою уповноважено ОСОБА_4 відчужити будинок, належний на праві власності ОСОБА_5 , розташований по АДРЕСА_1 , посвідчену 10.12.2020 нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Мамченком Артемом Анатолійовичем;

- визнати недійсним договір дарування посвідчений 10.12.2020 нотаріусом нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Мамченком Артемом Анатолійовичем від імені ОСОБА_5 ;

- скасувати державну реєстрацію на право власності на майно належне ОСОБА_6 на будинок площею 69,6 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 ;

- визнати право власності на 1/2 частку будинку, розташованого по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рух справи

27.04.2023 справа надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

28.04.2023 ухвалою суду повернуто ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову у вказаній цивільній справі.

01.05.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

02.10.2023 ухвалою суду залишено без задоволення заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

13.03.2024 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви позивача ОСОБА_7 про відвід судді Квітки О.О..

24.05.2024 ухвалою суду (суддя Гершкул І.М.) заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Квітки О.О. залишено без задоволення.

28.05.2024 ухвалою суду підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 28.08.2024. При цьому справу розглянув за участі позивача та представника відповідача.

Позиція позивача

Позов позивач аргументував наступним:

15.01.2015 батько позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , склав заповіт, за яким залишив ОСОБА_1 та сестрі позивача ОСОБА_3 по Ѕ частині будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після укладення заповіту він фактично прийняв належне йому за заповітом, проживав там та почав господарювати на подвір`ї. Батько тривалий час хворів і за ним він із сестрою доглядали по черзі, із 2018 року сестра забирала батька до себе в місто на зимовий час і батько проживав із нею. Батько витрачав всю пенсію на алкогольні напої. На цьому грунті у нього виникали сварки із відповідачкою ОСОБА_3 , оскільки вона сприяла батькові у покупці алкогольних напоїв, а іноді сама йому їх купувала. Він займався господарством, відремонтував батьківський будинок, повністю замінив вікна та двері, замінив дах будинку, пробив скважину, водопровід у будинок, побудував нові господарські приміщення, тобто покращував жилий стан будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Він звернувся за місцем проживання до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і там дізнався, що існує договір дарування, за яким нібито батько відчужив належну частину спадщини на користь відповідачки у повному обсязі. У січні 2022 року він випадково побачив цей договір дарування і з`ясував, що батько не укладав договір дарування на користь відповідачки, оскільки договір дарування від 10.12.2020 на користь відповідачки ОСОБА_8 від імені батька уклала її невістка ОСОБА_4 за довіреністю від 10.12.2022. Тобто його батько ОСОБА_5 не укладав та не підписував договір дарування від 10.12.2020, посвідчений нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Мамченком А.А.. Батько завжди стверджував, що має двох дітей і бажає, щоб спадщина залишилася на нього та сестру (відповідачку по справі), про що склав заповіт. В останні роки життя перед смертю батька у нього із сестрою були сварки з багатократними викликами поліції та кримінальними справами. Оскільки син ОСОБА_3 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неодноразово обкрадав домоволодіння батька, де були належні йому речі, в тому числі електроінструменти. Вважає, що батько внаслідок психічного розладу, що виник на фоні зловживання алкоголем, не усвідомлював значення своїх дій під час надання ОСОБА_4 (дружині ОСОБА_9 ) довіреності на відчуження спірного будинку. Мета, яку вони переслідували, - це уникнення відповідальності у вищезазначених кримінальних справах. Оскілки у випадку зміни влансика майна буде створено факт, при якому викрадені речі нібито належать на праві власності не йому, а відповідачці, що дасть можливість ОСОБА_9 уникнути кримінальну відповідальності. Відповідачка, користуючись схильністю батька до алкоголю, навчисно надаючи йому безперешкодний доступ до алкоголю, вводила його в стан, при якому він не усвідомлював значення своїх дій, часто не впізнавав оточуючих, не усвідомлював себе, ходив під себе в туалет. Впевнений, що саме у стані алкогольного сп`яніння батько надав довіреність на відчуження належного йому спадкового майна. Лише 03.10.2021 у зв`язку із зверненням в Обленерго він дізнався, що будинок належить відповідачці. Після чого, він звернувся до батька, який повідомив йому, що він залишив заповіт на двох і половина будинку належить йому. Вважає, що відповідачка 10.12.2020 шляхом обману отримала від батька довіреність на відчуження спірного будинку. У зв`язку із чим, просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив позов задовольнити, додатково пояснив, що за життя його батько ОСОБА_10 неодноразово йому казав, що він спадщину поділив навпіл між ним (його сином) та відповідачкою (його донькою). Зважаючи на це, він вкладав свої кошти у будівництво нових будівель та ремонт батьківського будинку в АДРЕСА_1 . 03 жовтня 2021 року він звернувся до Обленерго, щоб провести електроенергію потужністю 380 Вольт на територію домоволодіння батька. Оскільки необхідно було надати дозвіл власника будинку, то в цей період його сестра ОСОБА_3 повідомила йому, що батьківський будинок вже переформлений на неї. Далі він звернувся до батька, який сказав йому, що спадщину він поділив на двох. Тому він продовжував вкладувати свої кошти та працю у спірний будинок. Пізніше йому стало відомо про довіреність на невістку ОСОБА_3 та договір дарування, за якими спірний будинок було переоформлено із його батька на ОСОБА_3 .. Він вважає, що вказані дії були незаконні і просить визнати недійсною довіреність та договір дарування.

Позиція відповідача

У своєму відзиві на позов від 14.08.2023 представник відповідача адвокат Шведов С.П. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на те, що позивач вказує, що він фактично прийняв спадщину після укладання заповіту 15.01.2015 його батьком - ОСОБА_5 і до вказаної спадщини він відносить спірний будинок, розташований по АДРЕСА_1 , проте ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже він не міг прийняти спадщину у 2015 році. Посилання позивача на заповіт від 15.01.2015 як на підставу заявлених прав на 1/2 частину будинку, що є предметом позову також є нікченимим, оскільки зі змісту вказаного заповіту вбачається, що спадкодавець заповідає позивачу та відповідачу по рівних частинах «все його майно, де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право». Позивач зазначає, що оспорюваний договір дарування був підписаний не його батьком, а ОСОБА_11 , тому, на думку позивача, вказаний договір не відповідає фактичному волевиявленню дарувальника ОСОБА_5 .. Вказане твердження позивача спростовується оспорюваною останнім довіреністю, за якою уповноважено ОСОБА_11 відчужити будинок, належний на праві власності ОСОБА_5 , посвідчений 10.12.2020. Вищевказана оспорювана довіреність була видана саме з метою дарування спірного будинку. Враховуючи зміст довіреності, фактичний правочин відповідав волі дарувальника ОСОБА_5 .. Посилання позивача на припущення щодо психічних порушень дарувальника, як наслідок алкогольної залежності в момент вчиненння оспорюваних правочинів, на переконання відповідача по справі є необргрунтованими, оскільки обидва правочини були посвідчені нотаріально, тобто сторони були попередньо ознайомлені з приписами циівільного законодавства, що регулюють укладені ними правочини та володіли повним обсягом цивільної дієздатності. Щодо клопотання позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_5 станом на 10.12.2020 на переконання відповідача вказане клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що останнім не сформульовані питання, які мають бути поставлені експерту для вирішення, крім цього не зазначено установу, яка буде проводити вказане дослідження.

Третя особа-1

Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Мамченко Артем Анатолійович у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа-2

Кропивницька районна рада Кропивницького району Кіровоградської області у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Позазання свідків

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає у с. Олексіївка із 1983 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є її сусідами. Вона знала також і ОСОБА_13 батька ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Про договір дарування і довіреність їй нічого не відомо. Будівлі на території домоволодіння батька будував ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він проживає у с. Олексіївка. Із ОСОБА_1 у нього товариські відносини, вони сусіди по дачі. ОСОБА_3 також є її сусідкою. Йому відомо, що ОСОБА_1 завозив матеріали та будував господарські будівлі на території домоволодіння їхнього батька. Вони допомогали один одному при здійсненні тих чи інших господарських робіт. Батько позивача та відповідача останні роки проживав разом із донькою. Про відносини між ОСОБА_3 та її батьком йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 .. Останній допомагав йому купувати будинок та облаштовувати його. Раніше у с. Олексіївці проживали батьки позивача. Відповідачка деякий час працювала закордоном. Позивач дійсно все будував у будинку батьків. Про обставини підписання довіреності та договору дарування йому не відомо. Відносини між батьком та відповідачкою були нормальні.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 є дядьком її колишнього чоловіка, а ОСОБА_8 колишня свекруха. Із колишнім чоловіком ОСОБА_16 вона була у шлюбі до 2020 року. Зараз він не допомагає їй виховувати спільних дітей, аліменти не платить, матеріальної допомоги не надає. Парипа ОСОБА_17 зробив генеральне доручення, за яким вона переоформила будинок і два пая на ОСОБА_3 .. Їй відомо, що дідусь зробив це із умовою, що ОСОБА_8 поділиться цим майном із своїм братом ОСОБА_1 .. Примусу зі сторони ОСОБА_8 щодо батька при підписанні довіреності не було. Довіреність підписали, оскільки у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_18 не міг тримати ручку. Проте вона вважає, що ОСОБА_18 не був в усвідомленому стані. За ОСОБА_19 доглядала як донька, так і син. У договорі дарування не було нічого про ОСОБА_1 .. Про заповіт їй не було відомо. Їй ОСОБА_8 за підписання договору дарування нічого не обіцяла, лише сказала, що все залишиться її дітям. Наскільки вона зрозуміла ОСОБА_3 мала на увазі половину, яка мала належати їй.

Обставини справи, зміст спірних правовідносин

Із звіту про оцінку майна №352/22 від 18.01.2022 вбачається, що оціночна (ринкова) вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 50172 грн (а.с. 6).

Відповідно до заповіту від 15.01.2015 ОСОБА_5 заповів все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с. 7). Листом від 15.09.2022 державний нотаріус ОСОБА_20 повідомила ОСОБА_1 про відкриття спадщини (а.с. 10).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_8 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, серії та номер: 906, виданий 10.12.2020 (а.с. 97).

Релевантні джерела права

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, з`ясування заперечень проти позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вирішення відводів, визначення порядку розгляду справи, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з п. 8 ч. 1. ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Відповідно до ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 203 ЦК встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК).

Оцінка доказів та висновки суду

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він прийняв спадщину за заповітом від 15.01.2015. Проте, як вбачається із досліджених матеріалів, в момент смерті батька позивача ОСОБА_5 , останньому вже не належав спірний будинок. Тому вказаний житловий будинок чи його частина не могли успадкуватися ОСОБА_1 після смерті його батька ОСОБА_5 ..

ОСОБА_1 вказує на те, що його сестра ОСОБА_3 , користуючись психічним розладом батька ОСОБА_5 , викликаним зловживанням алкоголем, зробила довіреність на свою невістку, яка потім подарувала відповідачу спірний будинок. Позивач вважає, що така поведінка відповідача є підставою для визнання довіреності та договору дарування недійсними.

В той же час позивач в підготовчому судовому засіданні не підтримав своїх клопотань про витребування оспорюваних довіреності та договору дарування, а також не надав клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи померлого ОСОБА_5 із переліком питань та зазначенням відповідної експертної установи.

У главі 3 розділу ІІІ ЦПК закріплені положення, які встановлюють порядок реалізації принципу «диспозитивності цивільного судочинства» у підготовчому засіданні. Він полягає в тому, що кожен учасник справи може довести певні обставини справи, подавши відповідні докази, надавши пояснення чи заперечення саме під час підготовчого провадження. Це зумовить чітко визначене загальне спрямування судового розгляду, окреслить коло питань, що підлягають розв`язанню на стадії судового розгляду та дозволить процесуально зекономити час розгляду справи. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі №910/17567/19, від 09 листопада 2021 року у справі №913/20/21.

Стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя та завданням цивільного судочинства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №234/11607/20 зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд неодноразово у підготовчому судовому засіданні уточняв у позивача його вимоги, з`ясовував позицію щодо клопотань про витребування доказів та призначення експертизи, проте позивач не скористався наданим йому правами та не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Оскільки ст. 204 ЦК встановлена правомірність правочину, а недійсність оспорюваних правочинів (довіреності та договору дарування) позивачем не доведена належними та допустимими доказами, то в позові слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то підстави для стягнення судового збору із відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 142, 235, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Мамченко Артем Анатолійович, Кропивницька районна рада Кропивницького району Кіровоградської області, про визнання договору дарування та довіреності на право дарування недійсними і скасування державної реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 02.09.2024.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Мамченко Артем Анатолійович, адреса: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, б. 1, к. 13;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кропивницька районна рада Кропивницького району Кіровоградської області, адреса: 25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Дарвіна, б.24.

Суддя О.О.Квітка