Справа № 444/1641/24
Провадження № 2/444/788/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

В С Т А Н О В И В :

19.04.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що правовідносини щодо постачання електричної енергії між електропостачальником універсальної послуги (електропостачальником) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 із змінами та доповненнями (далі - Правила). Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (далі Товариство) є юридичною особою приватного права, яка створена на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» при здійсненні заходів з відокремлення, з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам та здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам на умовах договорів про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг.

ТОВ «Львівенергозбут», як постачальник універсальних послуг, постачає електричну енергію побутовим та малим непобутовим споживачам на території Львівської області з 01.01.2019 року.

Згідно з п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.5, Правил, договір між електропостачальником та споживачем універсальної послуги укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним на умовах комерційної пропозиції опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП вказаний договір укладається шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов цього договору.

У Львівському центрі обслуговування клієнтів ТОВ «Львівенергозбут» (далі - Львівський ЦОК) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачем було здійснено приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) на умовах комерційної пропозиції №1 (далі - Комерційна пропозиція), яка є Додатком 2 до цього Договору, що розміщені на офіційному веб-сайті позивача - www.lez.com.ua. Відмови від приєднання до такого договору відповідачами подано не було.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

П. 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухоме майно від 18.03.2023р. помешкання за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (2/3) та згідно свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_2 (1/3).

Свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію споживачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 систематично не виконували, борг за спожиту електроенергію за період з 01.09.2023р. - 01.03.2024р. складає 5079,36 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за спожиту електричну енергію за підписом Заступника начальника Львівського ЦОК.

Відповідно до пп. 2. п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відтак на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 покладено обов`язок оплачувати вартість спожитих житлового-комунальних послуг, зокрема спожитої електричної енергії, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5079,36 грн.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 18.06.2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, та призначено розгляд справи на 19.07.2024 року.

26.06.2024 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ТзОВ «Львівенергозбут» - Бойко В.В., в якому позивач просить проводити судове засідання у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5079,36 грн.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про час, дату та місце судового засідання, однак, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає частково, а саме зазначила, що у співвласників будинку різні частки, а тому солідарне стягнення в даному випадку неможливе.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В письмовій заяві відповідач ОСОБА_1 пояснила, що вона не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак вона є власником 2/3 частки цієї квартири. В даній квартирі проживає інший відповідач ОСОБА_2 , який здійснює споживання послуг електричної енергії.

Позивачем до матеріалів справи подано Договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та комерційну пропозицію від 10 грудня 2022 року.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 має у спільній частковій власності 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 25.12.1995 року, приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в рівних частках кожному.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.02.2022 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/3 (двох третіх) частин квартири АДРЕСА_2 , 1/3 (одна третя) частина якої належала спадкодавцю ОСОБА_5 , а інша 1/3 (одна третя) частина належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно з Актом обстеження житлових умов від 29.04.2022 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в даній квартирі проживає ОСОБА_2 , 1974 року народження.

Згідно з Актом обстеження житлових умов від 27.03.2024 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в даній квартирі проживає ОСОБА_2 , 1974 року народження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» подало Розрахунок основного боргу за електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 (договір №), згідно з яким заборгованість станом на 01.03.2024 року становить 5079,36 грн., період заборгованості з 01.09.2023 року по 01.03.2024 року.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що оскільки відповідачі не зверталися до позивача із заявою про відмову від приєднання до договору, а споживання наданих позивачем послуг здійснювалося за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином, відповідачами здійснено приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з розрахунком, поданим ТзОВ «Львівенергозбут», за період з 01.09.2023 року по 01.03.2024 року утворився борг за електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 (договір №), що становить 5079,36 грн.

Пункт 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з Комерційною пропозицію, розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію не виконали.

Відповідно до пп. 2. п.5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок неналежного виконання зобов`язання по оплаті наданих послуг з постачання електричної енергії у споживача за адресою: АДРЕСА_1 (договір №), наявна заборгованість за період з 01.09.2023 року по 01.03.2023 року, яка станом на 01.03.2024 року становить 5079,36 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд бере до уваги. Відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування представленого позивачем розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості повністю або частково.

З матеріалів справи встановлено, що починаючи з 10 лютого 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 з визначеними частками, а саме: ОСОБА_1 належить 2/3 частки квартири, а ОСОБА_2 1/3 частка квартири.

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості, загальна сума заборгованості відповідачів за надані послуги з постачання електричної енергії за період з 01.09.2023 року до 01.03.2024 року становить 5079,36 грн.

Оскільки обов`язок нести витрати з утримання майна, в тому числі і зі сплати комунальних послуг за електричну енергію, виникає у співвласників відповідно до їхньої частки у праві спільної часткової власності, заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2023 року до 01.03.2024 року підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» з ОСОБА_2 в розмірі 1693 грн. 12 коп., а з ОСОБА_1 в розмірі 3 386 грн. 24 коп., що відповідає розміру їхніх часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за № 3674-VI (в редакції на момент подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подачу позовної заяви позивачем «Львівенергозбут» сплачено 3028,00 грн. судового збору, що становить 1 розмір мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» стягнуто заборгованість в розмірі 1693,36 грн., що становить 33,33% позовних вимог, а з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» стягнуто заборгованість в розмірі 3386,24 грн., що становить 66,67 % позовних вимог, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» підлягає стягненню судовий збір з ОСОБА_2 в розмірі 1009,23 грн., а з ОСОБА_1 в розмірі 2018,77 грн., що пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" 1693,12 (одну тисячу шістсот дев`яносто три) гривні 12 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2023 року по 01.03.2024 року.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" 3386,24 (три тисячі триста вісімдесят шість) гривень 24 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2023 року по 01.03.2024 року.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" судовий збір в розмірі 1009 (одна тисяча дев`ять) гривень 23 коп .

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" судовий збір в розмірі 2018 (дві тисячі вісімнадцять) гривень 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут", юридична адреса: 79016, м.Львів, вул.Шевченка, 1, ідентифікаційний код: 42092130;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , 1974 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 19.07.2024 року.

Суддя: Мікула В. Є.