Справа № 181/711/23
Провадження № 6/181/47/24
У Х В А Л А

"05" вересня 2024 р. с-ще. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Літвінової Л.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Остапенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща. Межова подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Жилки Людмили Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (стягувач), про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,
До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Жилки Людмили Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (стягувач), про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Приватний виконавець прохає суд визначити частку майна боржника у спільному майні, а саме квартирі АДРЕСА_3 , у розмірі 1/2 частини за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заявниця - приватний виконавець Жилка Л.М. в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд подання за її відсутності.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, що у відповідності до ч.2 ст. 443 ЦПК України не перешкоджає розгляду вказаної заяви.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 443 ЦПК України - питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
06.12.2023 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та направлено до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до виконання. Також, 06.12.2023 року виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника №73529342, яку направлено засобами поштового зв`язку до АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», АТ «ПУМБ», АТ АБ «РАДАБАНК», АТ «Укрексімбанк», АБ «Південний», АТ «Банк Січ», АТ «Креді агріколь банк», АТ «ПІРЕУС БАНК МИР», АТ «ПРАВЕКС БАНК», АТ «МР БАНК», та до електронних банків АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»,АТ «ОКСІ банк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Райффайзен Банк», Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», Публічне акціонерне товариство «Банк Восток», АТ «ПроКредит Банк», АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів», АТ «КРЕДОБАНК», АТ «ОТП БАНК», АТ «Ідея Банк», АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК», АТ «УКРСИББАНК», АТ «БАНК АВАНГАРД», АТ «СЕНС БАНК», АТ «Банк Альянс», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», АТ «АЛЬТБАНК», АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», АТ «ІНГ Банк Україна», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», АТ «Банк 3/4», АТ «СКАЙ БАНК».
Однак, згідно повідомлень з банківських установ, в які направлялися копії постанов про арешт коштів боржника, у боржниці відсутні відкриті рахунки в банківських установах. Також отримано відповідь від електронних банків про наявність відкритих рахунків а саме: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Універсал Банк», але на зазначених рахунках кошти відсутні.
06.12.2023 приватним виконавцем направлено вимогу до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та до ТСЦ МВС №1247, з метою отримання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстровано за боржником.
06.12.2023 приватним виконавцем направлено запити до реєструючих органів, з метою отримання інформації щодо матеріального стану боржника, а також запити до Державної податкової служби та Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про наявні рахунки боржника та отримання доходу.
Згідно відповідей ПФУ, МВС та ДПС боржниця пенсію або будь-які інші доходи не отримує, транспортні засоби не зареєстровані.
06.12.2023 року приватним виконавцем направлено виклик за місцем реєстрації боржника та місцем проживання боржника зазначеному у виконавчому документі.
06.12.2023 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника, а саме місцем проживання зазначеному у виконавчому документі АДРЕСА_1 , боржниця за зазначеною адресою була відсутня, майно на яке можливо здійснити стягнення відсутнє. Виконавцем залишено виклик в поштовій скринці та складено акт приватного виконавця.
19.03.2024 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника, за місцем реєстрації зазначеним у виконавчому документі АДРЕСА_2 , боржниця за зазначеною адресою була відсутня, майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє. Виконавцем залишено виклик в поштовій скринці та складено акт приватного виконавця.
На день звернення до суду із зазначеним поданням ОСОБА_1 за вищевказаними викликами до офісу приватного виконавця не з`являлась.
Згідно відповіді на запит приватного виконавця, за адресою квартира АДРЕСА_3 , зареєстрована одна повнолітня особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 06.03.1990 року.
Коштів та іншого майна боржника на яке можна звернути стягнення приватним виконавцем не встановлено і боржником не запропоновано.
Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно вимог частини 1 та 4 статті 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Згідно із ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.
Згідно статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права.
Відповідно до ст. 368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
За змістом ст. 371 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 Цивільного кодексу України.
Згідно із статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.
Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Доказів того, що між боржником та заінтересованими особами були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.
При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.
Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.
Отже, судом було встановлено, що приватним виконавцем вчинено всіх виконавчих дій щодо виявлення коштів та майна боржника на яке можна звернути стягнення, і посилання приватного виконавця, що частка боржника у нерухомому майні, а саме у квартирі АДРЕСА_3 , єдине майно на яке можна звернути стягнення є обґрунтованим, при цьому враховуючи суму заборгованості, яка стягується з боржника заборон на звернення стягнення на вказане майно немає.
Зважаючи на те, що боржником у добровільному порядку заборгованість не погашена, з метою належного виконання рішення суду, суд вважає за необхідне визначити частку у спільному майні.
За таких підстав, враховуючи зазначені норми матеріального права, суд вважає, що оскільки квартирою АДРЕСА_3 володіють дві особи частки яких є рівними, тому частка боржника в даному майні дорівнює 1/2 частки, будь-яких інших відомостей про те, що частка боржника повинна бути більшої чи меншою, ні стягувачем, ні боржником, ні приватним виконавцем, ні іншими співвласником суду не надано.
У зв`язку з чим суд вважає, що подання приватного виконавця підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, ст.ст. 368, 370 ЦК України, керуючись ст.443ЦПК України, суд
Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Жилки Людмили Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (стягувач), про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - задовольнити.
Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спільному майні, а саме: квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , що належить їй на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-201, виданого 30.03.2021 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., - становить 1/2 частки майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 05 вересня 2024 року.

Суддя Л. Ф. Літвінова