Справа № 167/318/24 Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В.
Провадження № 22-ц/802/698/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») у березні 2024 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 01 червня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») відповідач ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту № 4453321. ТОВ «Мілоан» надіслав відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору № 4453321 від 01 червня 2021 року. Відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» Договір про споживчий кредит № 4453321 від 01 червня 2021 року, та на підставі платіжного доручення відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн. Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання. 13 вересня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 4453321 від 01 червня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 36 520 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість за відсотками 27 000 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн. Повідомлення про відступлення права вимоги боржнику направлено на адресу, зазначену в кредитному договорі. Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4453321 від 01 червня 2021 року в розмірі 36 520 грн та судовий збір 2422,40 грн.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року позов задоволено, стягнуто зі ОСОБА_1 в користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 4453321 від 01 червня 2021 року в розмірі 36 520 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 27 000 грн заборгованість за відсотками, 1520 грн заборгованість за комісійними винагородами, а також стягнуто 2422,40 грн судового збору, 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає рішення суду таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Позивач не посилався на обставини нарахування процентів за користування кредитом як на підстави задоволення позову, на які в свою чергу послався суд першої інстанції. Незрозумілим є розрахунок нарахованих позивачем відсотків по кредиту в сумі 27 000 грн, не зрозуміло яка ставка відсотків була застосована та яка кількість днів прострочення; нарахування заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 27000 грн фактично втричі перевищує заборгованість за кредитом, що свідчить про несправедливі умови договору. Суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права прийняв та приєднав відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4453321 від 01 червня 2021 року. Просив скасувати рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 24 000 грн, в частині стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до фактично задоволених вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що усі нарахування процентів здійснювалося первісним кредитором у відповідності до умов кредитного договору, з якими відповідач погодився. Судом не порушувалися норми процесуального права при розгляді справи. Рішення суду є законним та обґрунтованим, Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом ч. 4, ч.5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За ч. ч. 1-2, ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції, в частині, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що 01 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем був укладений кредитний договір № 4453321, згідно з яким відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн на таких умовах: комісія за надання кредиту - 1520 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту за Договором; проценти за користування кредитом 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки за договором фіксована. Порядок повернення кредиту сукупною вартістю 12 520 грн обумовлений графіком платежів за Договором.

Згідно з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно вимог ст. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В ч. 1 ст. 1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про безпідставне стягнення з відповідача процентів (плати за користування кредитом) після встановленого договором закінчення строку кредитування. У розмірі 24 000 грн.

Правові висновки щодо застосування відповідної норми права вже викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.

Відповідно до пункту 91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Апеляційний суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

У Рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 у справі №3-188/2020(455/20) вказано, що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін).

Згідно з п. 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 4453321 від 01 червня 2021 року, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Кредит надавався строком на 15 днів з 01 червня 2021 року (строк кредитування) (п. 1.3. Договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 16 червня 2021 року (п. 1.4. Договору). За цей період проценти за користування кредитом становили 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 (у даному випадку 16 червня 2021 року), а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 , п. 3.2.5 Договору пункт 2.4.2 цього договору.

Водночас, п. 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог

Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, станом на 16 червня 2021 року кредит не було повернуто, а тому продовжив користуватись кредитними коштами, у зв`язку із чим пролонгація дії кредитного договору відбулась на строк, що не перевищив 60 днів, що відповідає п. 2.3, тобто до 15 серпня 2021 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, який було пролонговано відповідно до умов договору, у розмірі 24 000 грн за період з 16 червня 2021 року до 15 серпня 2021 року. Судом першої інстанції у рішенні наведений відповідний розрахунок нарахування процентів, який не спростований відповідачем.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Прийняття судом першої інстанції відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитом не перешкоджало стороні відповідача подати чи заявити письмові/усні заперечення щодо прийняття такого доказу, надати альтернативний розрахунок заборгованості по відсотках тощо. Обставини неможливості подання такого доказу разом із позовом обґрунтовано у клопотанні представника позивача від 01 травня 2024 року, яке надійшло до суду першої інстанції після відзиву на позовну заяву із викладом заперечень відповідача щодо позовних вимог. Одночасно із цим, такий доказ було направлено відповідно до вимог ЦПК України позивачем відповідачу та його представнику 01 травня 2024 року засобами поштового зв`язку; відповідач (його представник) правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався. У своїй письмовій заяві від 07 травня 2024 року представник відповідача заперечуючи щодо задоволення позову в частині стягнення 24 000 грн заборгованості за відсотками, розгляд справи просив здійснювати за відсутності відповідача та його представника. В судове засідання учасники справи не з`явилися.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд в складі колегії суддів відхиляє доводи апеляційної скарги на рішення суду у цій справі в частині безпідставності прийняття доказу.

Неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права не встановлено, тому немає підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 24 000грн. Оскільки апеляційний суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, то відповідно відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. Судові витрати відповідача, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, залишаються за відповідачем у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року в цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2024 року.

Головуючий - суддя

Судді