Справа № 523/6887/23
Провадження №6/523/508/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судових засідань: Орлова В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгенівни про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Обґрунтовуючи вимоги поданого подання вказує на те, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. знаходиться виконавчий лист № 523/6887/23 виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 24.07.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.02.2021 року в розмірі 60122,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

18.09.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. було відкрито виконавче провадження ВП № 72815080 з виконання виконавчого листа № 523/6887/23 виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 24.07.2023 року.

В ході вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. 18.09.2023 року було винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно з інформацією МВС за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

Відповідно до інформації Пенсійного фонду України відсутні дані про отримання доходу, останній раз ОСОБА_1 отримував заробітну плату в жовтні 2022 року.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що боржник в період з 18.09.2023 року по 04.03.2024 року не перетинав державний кордон.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстровано 1/4 частину житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

24.10.2023 року на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

18.09.2023 року за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати доступ приватному виконавцю до приміщення за адресою реєстрації для проведення опису та арешту майна боржника.

27.10.2023 приватним виконавцем зроблено вихід за адресою боржника для проведення опису та арешту майна боржника. Двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до приміщення боржником не надано.

04.11.2023 року за адресою боржника приватним виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик з`явитись до виконавця 28.11.2023 року о 10 год. 00 хв. за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Говорова Маршала, 7, приміщення офіс 6-2, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

28.11.2023 року на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

04.11.2023 року за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати доступ приватному виконавцю до приміщення за адресою реєстрації для проведення опису та арешту майна боржника.

29.11.2023 року приватним виконавцем зроблено вихід за адресою боржника для проведення опису та арешту майна боржника. Двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до приміщення боржником не надано.

Оскільки, з дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, просить суд задовольнити дане подання та постановити ухвалу, якою надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. на примусове проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій опису та арешту майна боржника у виконавчому провадженні № 72815080.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає таке подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд констатує, що вказане подання було отримано суддею Кремер І.О. 26.08.2024 року.

Однак, у зв`язку із екстреним та довготривалим відключенням електроенергії в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси внаслідок маштабних пошкоджень енергетичної інфраструктури України, яка відбулися 26.08.2028 року, суд позбавлений був технічної можливості здійснити організацію до проведення розгляду та сам розгляд даного подання 26.08.2028 року відповідно до положень ст. 439 ЦПК України, у зв`язку з чим слухання справи було призначено судом на 28.08.2024 року.

Приватний виконавець Матвійчук Н.М. на розгляд подання не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. знаходиться виконавчий лист № 523/6887/23 виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 24.07.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.02.2021 року в розмірі 60122,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

18.09.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. було відкрито виконавче провадження ВП № 72815080 з виконання виконавчого листа № 523/6887/23 виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 24.07.2023 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено зобов`язання виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ст. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо приватним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску приватного виконавця.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на переконливих доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 246990205 від 18.09.2023 року, житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності з визначенням часток по 1/4 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність у примусовому проникненні до вказаної вище житлової квартири, виконавцем у поданні зазначено про те, що вжиті ним заходи на виконання судового рішення не призвели до виконання рішення суду.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що боржник ОСОБА_1 чи інший власник/власники зазначеної квартири перешкоджали вільному доступу приватного виконавця до зазначеної в поданні квартири. Акти приватного виконавця, складені за фактом не з`явлення боржника за викликом виконавця та фактами виходу за місцем знаходження боржника, з яких вбачається, що боржника не виявлено, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання вільному доступу приватного виконавця до квартири.

Разом з тим, акти приватного виконавця від 27.10.2023 року та 29.11.2023 року при його виходах за адресою: АДРЕСА_1 , складені в порушення вимог ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме без участі понятих, залучення яких у даному конкретному випадку є обов`язковим, у зв`язку з чим суд не сприймає вказані документи як належні, допустимі та достатні докази на підтвердження доводів приватного виконавця.

Окрім того, суб`єктом здійснення виконання рішення суду залишились нез`ясованими причини непогашення боржником заборгованості, оскільки вони можуть бути як суб`єктивного характеру, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, маючи змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, так і об`єктивними, як то внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби, тощо.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника, суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Таким чином, приватний виконавець не навів обґрунтованих фактів на підтвердження необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до домоволодіння та виконання усіх інших можливих спроб виконати рішення суду, у відповідності до норм діючого законодавства, без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, а тому з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодіння та осіб, які в ньому проживають, в задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгенівни про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщені Суворовського районного суду м. Одеси повний текст ухвали суду складено 29 серпня 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер