Справа № 361/7589/24
Провадження № 2-о/361/350/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

08 серпня 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Броварський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання особи на території України та встановлення її особи, -

УСТАНОВИЛА:

До суду із зазначеною заявою, як особа без громадянства, звернулась ОСОБА_1 .

Заяву мотивувала тим, що вона ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу « ОСОБА_2 ») народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Добрунь, Сівського району, Брянської області, російської федерації. У 16 років відділ внутрішніх справ Володарського райвиконкому м. Брянськ видав їй паспорт громадянки СРСР від 24 червня 1980 року серії НОМЕР_1 .

17 жовтня 1987 року, у Брянській області, російської федерації, вона та ОСОБА_3 , громадянин Української РСР, уклали шлюб, у зв`язку з чим вона змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 ». Свідоцтво про шлюб втрачено, відновити його неможливо, зазначила, що підтвердженням укладеного шлюбу є відмітка у паспорті громадянки СРСР, копію якого вона додала до заяви.

27 жовтня 1987 року вона знята з реєстрації місця проживання у Брянській області, російської федерації, що підтверджується відміткою у паспорті громадянки СРСР. Надалі, з жовтня 1987 року вона, її донька ОСОБА_5 , 1983 року народження, та її чоловік ОСОБА_3 , почали проживати за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою вона проживає і на даний час, що підтверджується копією довідки Виконавчого комітету Требухівської сільської ради Броварської ради Київської області від 06 листопада 2007 року № 2287. Зазначила, що довідка містить її фото, що у свою чергу є підтвердженням її особи. Крім того, надані копії довідок посадових осіб органів місцевої влади за 2006 рік, за 2019 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився син ОСОБА_6 .

З квітня 1988 року до лютого 2007 року вона працювала на різних посадах на підприємствах у Броварському районі Київської області, зокрема у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Требухівське», що підтверджується наданою копією трудової книжки та копією сертифікату про право на земельну ділянку/пай.

ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік ОСОБА_3 помер.

Зазначила, що зверталась до міграційної служби для оформлення паспорта громадянки України, проте, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України з 1987 року.

Оскільки у її паспорті громадянки СРСР відсутня відмітка, яка підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також проживання станом на 13 листопада 1991 року їй необхідно встановити ці факти з метою отримання громадянства України.

На підставі викладеного, просила суд: встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Добрунь, Сівського району, Брянської області, російської федерації, встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Бражник Н. М.

Перевіривши матеріали заяви та долучених до неї документів, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява подана в порядку окремого провадження за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 , зазначила, що є особою без громадянства, проте, підтверджуючих документів такого статусу не надала.

Так, відповідно до Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 24 березня 2021 року № 317 визначено процедуру визнання особою без громадянства, яка проводиться Державною міграційною службою (далі ДМС), з метою встановлення факту неналежності особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, до громадянства будь-якої держави в силу дії її закону. Право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України. Зокрема, такими громадянами можуть бути колишні громадяни СРСР, які не набули громадянства будь-якої держави.

Заява про визнання особою без громадянства встановленого зразка та додані до неї документи подаються територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи.

Рішення про визнання або відмову у визнанні особою без громадянства приймається Міграційною службою впродовж 6 місяців з дати подачі заяви, в окремих випадках цей термін може бути продовжено, але не більше як до 12 місяців. На час розгляду заяви особі видається довідка про звернення за визнанням особою без громадянства цей документ підтверджуватиме законність перебування особи на території України, доки триватиме розгляд заяви.

У разі прийняття рішення про визнання особою без громадянства, така особа, зобов`язана протягом 10 днів звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС за оформленням посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Надалі, після 2 років проживання за посвідкою на тимчасове проживання, особа без громадянства має право на отримання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання, а в подальшому подати клопотання про прийняття до громадянства України.

Варто уваги, що у мотивувальній частині, заявниця указувала на те, що зверталась до ДМС для оформлення паспорта громадянки України, проте, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України з 1987 року, проте копії звернення та відповіді ДМС суду не надала.

До заяви, як підтвердження місця перебування надані копії довідок посадових осіб Требухівської сільської ради Київської області, за 2006 рік, 2007 рік, 2019 рік та акт про фактичне місце проживання 2019 року, який містить суперечливі відомості про місце реєстрації/проживання, прізвище, ім`я, по батькові заявниці.

Суддя окремо, звертає увагу, заявниці, що ідентифікація особи проводиться органами Державної міграційної служби для виготовлення документів , що підтверджують особу (Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Ідентифікація особи без документів, уразі, якщо особа втратила всі документи, що посвідчують її особу, або ідентифікувати особу звичайним способом неможливо, проводиться виключно за зверненням заявника до органів ДМС, яка у подальшому і видає документ, що посвідчує особу.

Крім того, органи ДМС будуть проводити заходи щодо ідентифікації особи, шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної поліції, Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

Якщо у особи не залишилось документів, за якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи проводиться також опитування родичів, дані про яких зазначаються заявником в окремому зверненні довільної форми. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи.

Враховуючи викладене, суд у даному випадку не є компетентним органом, який уповноважений проводити процедуру ідентифікації особи заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Добрунь, Сівського району, Брянської області, російської федерації, яка у поданій заяві зазначила, що проживає на території України, без відповідних документів з 1987 року і на даний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, обставини цієї справи, суддя дійшла висновку про те, що заявлена ОСОБА_1 вимога, щодо встановлення її особи, не підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження на підставі статей 293, 315 ЦПК України, крім того, без проведення процедури ідентифікації особи, встановлювати похідні факти її проживання на території України неможливо, тому у відкритті провадження у справі з огляду на п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України необхідно відмовити.

Суддя роз`яснює, що після встановлення особи у органах ДМС, отримання відповідних документів, які підтверджують її особу, заявник не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання особи на території України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258 261, 293, 315, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Броварський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання особи на території України та встановлення її особи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Бражник