Справа № 365/650/24
Номер провадження: 2/365/336/24
У Х В А Л А

05 вересня 2024 року селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Солдатова Т.М., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Реву Інну Олександрівну, звернулася до Згурівського районного суду із вищезазначеним позовом.

27 серпня 2024 року суд звернувся до Згурівської селищної ради із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2

03 вересня 2024 року надійшла відповідь на запит суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддя Солдатова Т.М. встановила, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності ціна позову визначається, дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 (одного) відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В подальшому, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. Неправильне визначення ціни позову може призвести до необґрунтованого відкриття провадження у справі або, навпаки, до необґрунтованої відмови у відкритті провадження. Ціна позову повинна бути підтверджена належними доказами.

Позивачем у позовній заяві зазначена ціна позову 461870,00 грн та сплачено з неї судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 на підставі ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Проте позивачем не наведено жодних обґрунтувань вказаної в позовній заяві ціни позову та не додано жодного доказу, із якого можливо було б визначити вартість спірного житлового будинку. При цьому, тягар доказування вартості майна, а відповідно і ціни позову, несе позивач.

Відсутність обґрунтування ціни позову позбавляє суд можливості перевірити належність виконання позивачем обов`язку щодо сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для визначення ціни позову позивачу слід долучити до позовної заяви оцінку вартості спірного майна станом на час звернення до суду, чи інший доказ про його вартість.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішенні від 20 травня 2010 року (остаточне 20.08.2010) «Пелевін проти України» (Pelevin v. Ukraine), п. 27, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

У своїй постанові від 5 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц Верховний Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, про що повідомити позивача ОСОБА_1 і надати їй строк для усунення вище зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя залишити без руху, про що повідомити позивача.

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення цієї ухвали, та роз`яснити, що в разі, якщо вказані недоліки у зазначений строк не будуть усунені, заява буде повернута їй.

Ухвала не підлягає оскарженню і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.М. Солдатова