Справа № 465/2959/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/3664/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги на утримання спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2023 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 в розмірі 31 604,77 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Однак, свої обов`язки по оплаті комунальних послуг відповідачка не виконує. Він особисто сплатив комунальні послуги за утримання квартири АДРЕСА_1 за період з січня 2020 року по березень 2023 року на загальну суму 63 209,54 гривень. Відповідно, частка відповідачки по оплаті житлово-комунальних послуг становить 1/2 частини, а тому вона повинна сплати на його користь кошти у розмірі 31604,77 гривень.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 в розмірі 31 604,77 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 073,60 гривень в дохід держави.

19.12.2023 рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, з допущеною неповнотою та неправильністю з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 з січня 2020 р. не проживає за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 1549 від 23.11.2023 та актом № 288 від 16.11.2023, однак зареєстрована за вказаною адресою. ОСОБА_1 не відмовляється від сплати половини витрат на утримання будинку і прибудинкової території, однак вважає, що підстав для стягнення з неї половини витрат, сплачених ним на оплату комунальних послуг відсутні. Крім того, оскільки позовну заяву було подано 23.04.2023, вважає за необхідне заявити про застосування наслідків спливу позовної давності. Отже, стягненню підлягає половина витрат на утримання будинку і прибудинкової території за період з квітня 2020 р. по лютий 2023 р., яка розраховується наступним чином. Позивач сплатив 25187,80 грн, сума сплачена за січень, лютий та березень 2020 р. дорівнює 2084,50 грн (665,04 грн + 743,37 грн + 676,09 грн), відтак, сума яка підлягає поділу, дорівнює 23103,30 грн (25187,8 грн. - 2084.5 грн.), отже сума до стягнення дорівнює 11 551,65 грн (23103,3 грн / 2).

Таким чином, ОСОБА_1 готова сплатити на користь ОСОБА_3 половину витрат на утримання будинку і прибудинкової території за період, який охоплюється позовною давністю, а саме, 11551,65 грн.

Просить застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення з неї половини витрат на житлово-комунальні послуги за період до 01.04.2023, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 в якості половини витрат на утримання будинку і прибудинкової території 11 551,65 грн.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності по 1/2 позивачу ОСОБА_3 та відповідачці ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2022 по справі № 465/10439/21та свідоцтвом про право власності на квартиру від 18.04.2002.

Із довідки, виданої балансоутримувачем будинку ТОВ «Львівбудсервіс» вбачається, що з 01.01.2020 по 28.02.2023 мешканець квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 сплатив 25187, 80 грн за утримання будинку та прибудинкової території.

Із квитанцій та таблиці-розрахунку оплат житлово-комунальних послуг згідно онлайн - квитанцій, долучених позивачем до позовної заяви вбачається, що позивач з вересня 2020 року по березень 2023 року здійснив оплату таких комунальних послуг:

-послуги з постачання газу на загальну суму 25411,74 грн.;

-послуги з розподілу газу на загальну суму 6695,60 грн.;

-послуги з постачання води на загальну суму 3176,89 грн.;

-послуги з відведення води на загальну суму 1553,05 грн.;

-послуги де оплата здійснювалась одним платежем за постачання та відведення води на загальну суму 1184,46 грн.

Отже, позивач за період з січня 2020 року по березень 2023року оплатив житлово-комунальні послуги на утримання квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 63209,54 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , районний суд виходив з того, що за період з січня 2020 року по березень 2023 року позивач повністю сплатив нараховані витрати за житлово-комунальні послуги, в тому числі сплатив частку, яка була нарахована і на відповідачку. Загальний розмір сплачених ним коштів становить 63209,54 гривень, тому частка відповідачки, яка є власником 1/2 частки квартири становить 1/2 частину всіх витрат по оплаті житлово-комунальних послуг та становить 31604,77 гривень.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується не повністю з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ч.ч.1,4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

На підставі вимог ст.ст.66, 67 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) сплачується споживачами за затвердженими в установленому порядку тарифами чи за показниками приладів обліку.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Однак, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17, співвласник майна, який у житловому приміщення не проживає, не користується послугами з газопостачання, постачання електричної енергії, водовідведення та водопостачання, а відтак не несе витрати на оплату зазначених житлово-комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2020 року у спірній квартирі не проживає, а відтак послуги з газопостачання, водопостачання та водовідведення споживалися лише позивачем та сплачувалися останнім відповідно до показників лічильників.

Разом з тим, оскільки послугами, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, є послуги з розподілу газу, послуги з відведення води та утримання будинку і прибудинкової території, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню 1/2 частина коштів, сплачених ОСОБА_3 за ці послуги, що становить 16718 грн 22 коп.

З наведених мотивів, рішення суду слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 16 718 гривень 22 копійки.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 в розмірі 16 718 гривень 22 копійки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра