ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1819/24 Номер провадження 22-ц/814/2380/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Кириченко В.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Фабро Євгеній Альбертович на рішення Київського районного суду міста Полтави від 27 березня 2024 року по справі за заявою лікаря 2-А відділення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименка Олега Сергійовича про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Лікар 2-А відділення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименко Олег Сергійович, який у встановленому законом порядку уповноважений представляти інтереси Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворого ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на стаціонарне лікування у дану лікарню 25.03.2024р.о 12год.15хв.за направленням лікаря-психіатра КНП «Зіньківська міська центральна лікарня» ОСОБА_2 з діагнозом:«Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». ОСОБА_1 хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Від добровільної госпіталізації та лікування хворий відмовляється.

Що стало підставою для звернення із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 27 березня 2024 року заяву задоволено. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , госпіталізовано в примусовому порядку до психіатричного стаціонару Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

В апеляційному порядку вказане рішення оскаржив представник ОСОБА_1 , адвокат Фабро Є.А.

Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначено, що в матеріалах справи відсутні відомості про те , що ОСОБА_1 має групу інвалідності по психічному здоровю , недієздатним не визнавався.

З матеріалів справи встановлено, що госпіталізація ОСОБА_1 була ініційована сусідкою ОСОБА_3 . Підставою цьому стало те що ОСОБА_1 погрожував їй та її сім`ї , а також здійснив підпал її дровника. Проте , скаржник вказує , що жодних доказів цих подій матеріали справи не містять.

До матеріалів справи долучено протокол про вчинення кримінального правопорушення за фактом побиття вікон ОСОБА_1 . Та скаржник вважає, що вказаний протокол не підтверджує жодних фактів вчинення госпіталізованим адміністративних чи кримінальних правопорушень та підтверджує лише факт звернення до поліції. Належним доказом , який би міг підтвердити вчинення правопорушень міг бути вирок суду або Протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів , які б свідчили про те , що ОСОБА_1 вчиняє чи виявляє намір чинити дії , що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Зважаючи на вказане апелянт просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 27 березня 2024 року, та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 .

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поступив на стаціонарне лікування до Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» 25 березня 2024 року о 12 год. 15 хв. за направленням лікаря-психіатра КНП «Зіньківська міська центральна лікарня» ОСОБА_2 з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії».

Як вбачається з даних заяви, пацієнт після розлучення в 2019 році переїхав з м. Полтави до м. Зінькова, де проживав у свого діда та бабусі. Змінився в поведінці, поводився агресивно по відношенню до рідних, у зв`язку з чим неодноразово викликалися співробітники поліції. Поводився агресивно також по відношенню до своєї матері, сусідів та односельців. За психіатричною допомогою не звертався.

Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка у побуті по відношенню до рідних та односельців), відмову від добровільного лікування, на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_1 госпіталізований в психіатричний стаціонар в порядку примусової госпіталізації.

На приймальному відділенні добровільної письмової згоди не надав, тому госпіталізований у порядку примусової госпіталізації 25 березня 2024 року.

На підставі ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» 25 березня 2024 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради». Встановлено діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром».

Зважаючи на наявність у пацієнта тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка у побуті по відношенню до рідних та односельців), на підставі ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», комісією лікарів-психіатрів зроблено висновок про доцільність госпіталізації гр. ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

Добровільної згоди на госпіталізацію ОСОБА_1 не надав.

Згідно даних з огляду лікарем-психіатром КНП «Зіньківська міська центральна лікарня» пацієнт був оглянутий 25 березня 2024 року. Під час огляду вказано на мислення в прискореному темпі, агресивну поведінку, висловлювання маячних ідей переслідування, переоцінки власної особи несистематизованого характеру. Наявні суспільно-небезпечні дії. Встановлено діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». Враховуючи наявність у пацієнта тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу, пацієнт направлений на лікування в порідку примусової госпіталізації;

Згідно заяви матері пацієнта ОСОБА_4 на ім`я директора КНП «Зіньківська міська центральна лікарня, з якої вбачається, щоь ОСОБА_1 близько п`яти років тому, після отриманої психотравми, почав вести себе неадекватно, безпричинно застосовував грубу фізичну силу до її батьків. Втратив повноцінний сон, розпочав зловживати алкоголем, хоча раніше для нього це було не характерно. Вбачаючи реальну загрозу життю та здоров`ю її матері, ОСОБА_4 була вимушена забрати її до себе. На даний час син проживає один, від запропонованої допомоги відмовляється без поважних причин. Став ще більш агресивним, особливо по відношенню до сусідів (безпричинно наніс травму пожилій вірянці в церкві, 07 березня 2024 року побив вікна у помешканні і літній кухні заявника. В той же день погрожував смертю її сусідам, а 10 березня 2024 року підпалив сусідам дровник. Зазначаючи, що її син захворів на психічний розлад, становить небезпеку для неї та оточуючих, ОСОБА_4 просила застосувати до нього медичні міри примусового характеру;

Відповідно до заяви ОСОБА_3 на ім`я директора КНП «Зіньківська міська центральна лікарня», яка просила госпіталізувати її сусіда ОСОБА_1 до психіатричного закладу у зв`язку з тим, що він виявляє явні ознаки психічного розладу та становить реальну небезпеку життю її родини. Зазначала, що 07 березня 2024 року погрожував смертю її сину та чоловіку без наявних попередньо тому причин, а 10 березня зробив два підпали її майна, в результаті чого вона понесла відчутні матеріальні втрати. В останні роки нею та іншими сусідами також було помічено неадекватну поведінку гр. ОСОБА_1 - вступав у «діалоги» з неіснуючими опонентами - зупинявся посеред дороги, розмовляв сам з собою, надзвичайно агресивно реагував на зауваження;

Згідно рапорту поліцейського на ім`я начальника відділення поліції № 4 ГУНП в Полтавській області підполковника, згідно якого 25 березня 2024 року отримано заяву про домашнє насильство. Надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25 березня 2024 року о 00 год. 37 хв. за адресою АДРЕСА_1 на даний час ображає син, перебуває в стані сп`яніння. Поліцією було опитано заявницю, яка повідомила, що її син ОСОБА_1 побив вікна в її будинку та після побиття вікон покинув місце проживання матері та пішов у невідомому напрямку. Було складно протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення;

Висновком комісії лікарів-психіатрів від 25 березня 2024 року, ОСОБА_5 встановлено діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром». Зважаючи на наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка у побуті по відношенню до рідних та односельців), комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару. На момент огляду: збуджений, непосидючий. Контакт малопродуктивний. У власній особі та місці перебування орієнтований правильно, у часі - дезорієнтований. Наявність зорових та слухових обманів сприйняття категорично заперечує, надані запитання ігнорує. Мислення різнопланове, паралогічне, заявляє: «Я - не батько Полінки, я прокурор, суперінтендант». Голосно розмовляє, неадекватно сміється, погрожує медперсоналу та пацієнтам фізичною розправою. Висловлює маячні ідеї відношення, особливого значення, переоцінки власної особи несистематизованого характеру. Психотерапевтичному впливові недоступний. Імпульсивний. Легко афектується. Агресивний до оточуючих. Інструкцій не виконує. Некритичний до свого стану. Не дає усвідомленої годи на лікування в психіатричному стаціонарі.

Районний суд, задовольняючи заяву, своє рішення мотивував тим, що психічний розлад ОСОБА_1 є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що ОСОБА_1 може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для себе, так і для оточуючих.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людиниі громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно із частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладуз надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годинз часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядається як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Однак згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

По даній справі вбачається, що відносно ОСОБА_1 не було допущено порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, адже достовірно встановлено, що пацієнт страждає на «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром», його психічний розлад при огляді у приймальному відділенні свідчив про мислення в прискореному темпі, агресивну поведінку, висловлювання маячних ідей переслідування, переоцінки власної особи несистематизованого характеру та категоричну відмову від добровільного лікування, що становило безпосередню небезпеку для оточуючих.

За конкретних обставин необхідності госпіталізації ОСОБА_1 , представник закладу з надання психіатричної допомоги ОСОБА_6 , в поясненнях суду апеляційної інстанції категорично заперечив твердження представника апелянта про те, що поведінка пацієнта що спонукала б суд прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричної лікарні не підтверджена, оскільки не зазначено на підставі чого суд дійшов висновку , що особа вчиняє , чи має намір вчинити дії що являють собою небезпеку, вказуючи на те, що хворобливий стан ОСОБА_1 , пов`язаний саме з його психічним захворюванням, та останній являє собою значну суспільну небезпеку.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18).

Задовольняючи заяву про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу, суд першої інстанції, навів у своєму рішенні, якими доказами та обставинами підтверджується, що стан ОСОБА_1 , такий, який дозволяє дійти переконливого висновку, що є підстави для його примусового тримання у психіатричній лікарні, а саме: агресивна поведінка в побуті та з медперсоналом, висловлює маячні ідеї відношення, особливого значення переоцінки власної особи несистематизованого характеру, що свідчить про її реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього самого та оточуючих.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Фабро Євгеній Альбертович залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов