Провадження № 2-з/638/87/24
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила суд з метою забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відчуження належного йому нерухомого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США та 300000 грн, про що власноручно написав розписку, в якій зобов`язався повернути борг за першою вимогою. Щодо повернення взятих в борг коштів протягом всього часу користування грошима, відповідач до заявника не звертався, на теперішній час борг не повернув. Коли ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_1 має намір стягувати з нього позичені кошти в судовому порядку, з ціллю уникнення від виконання зобов`язань, почав продавати належну йому нерухомість.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20 лютого 2024 року у власності відповідача перебувала квартира АДРЕСА_1 . При цьому, станом на 27 серпня 2024 року зазначена квартира вже вибула з власності відповідача, оскільки 09 серпня 2024 року право власності на квартиру боржника, було зареєстровано за ОСОБА_3 . Заявник зазначає, що боржник, з метою уникнення повернення позичених коштів, умисно вчиняє дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна. При цьому, відчуження відповідачем нерухомого майна почало ним здійснюватися саме після того, як йому стало відомо про наміри заявника стягнути з нього суму боргу в судовому порядку.

Станом на сьогодні у власності боржника, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, знаходиться квартира АДРЕСА_2 Святошинського р. Київська обл., приміщення 749 (загальною площею 1,4 кв.м.) в будинку АДРЕСА_3 , та квартира АДРЕСА_4 .

При цьому, на рекламному ресурсі ОLХ вже міститься інформація про терміновий продаж квартири в с. Петропавлівська Борщагівка Києво- Святошинського р. Київська обл. площею 38 кв.м, як і належна боржнику квартира в будинку АДРЕСА_5 . Хоча посередниця, яка займається продажем зазначеної квартири не називає її точну адресу, є всі підстави вважати, що при невжитті заходів забезпечення позову, і ця квартира найближчим часом вибуде з власності боржника.

За таких обставин, на переконання заявника, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження наявної на сьогодні у боржника нерухомості безумовно,призведе до подальшого відчуження ним нерухомості, що призведе до неможливості виконання рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено право позивача на подачу заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутися до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою), ціна позову якого становить 2285167,13 грн.

З відповіді № 759833 від 29.08.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 , що, враховуючи предмет та підстави позову, належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Дзержинського районного суду м. Харкова.

З Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27 серпня 2024 року за № 392585720, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві власності належить нерухоме наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, загальною площею 1,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7 ; квартира, загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 15,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_8 ; квартира, загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_9 .

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сукупному розмірі 2285167,13 грн.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що відповідач після того, як йому стало відомо про наміри позивача стягнути суму боргу в судовому порядку, 09 серпня 2024 року здійснив відчуження належної йому квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав станом від 20 лютого 2024 року та від 27 серпня 2024 року. Крім того, на переконання заявника, відповідач на теперішній час вживає заходи щодо відчуження квартири загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 15,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_8 .

При цьому, долучена до заяви про забезпечення позову інформація з рекламного ресурсу OLX не містить достатніх та переконливих відомостей про те, що зазначене оголошення стосується саме належної ОСОБА_2 квартири.

За таких обставин, доводи заявника про те, що відповідач на теперішній час вживає заходи щодо відчуження належного йому нерухомого майна, всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, ґрунтуються на припущеннях. Крім того, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що відчуження ОСОБА_2 квартири 09 серпня 2024 року будь-яким чином пов`язаний з наміром позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за розпискою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником до заяви про забезпечення позову не долучено належних і переконливих відомостей про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на те, що існує велика ймовірність відчуження відповідачем нерухомого майна на користь третіх осіб, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, не містить мотивів співмірності застосування заходів із предметом позову, підтверджену належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви у зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 29 серпня 2024 року.

Суддя І.П. Латка