Cправа №549/295/24
Провадження№2/549/142/24

РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої - судді Глущенко Н.М.

за участю: секретаря судового засідання Зуб Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (далі СТОВ «Придніпровський край») про стягнення заборгованості по орендній платі за землю,

установив:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Магда В.А. звернувся до суду з позовом до СТОВ «Придніпровський край», в якому просив стягнути з відповідача 24380,13 грн заборгованості по орендній платі за 2022-2023 роки та судові витрати.

Позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 06 червня 2005 року серія ПЛ №138784 належить земельна ділянка з кадастровим номером 532515500:00:039:0042 загальною площею 4,02 га, яка розташована в межах Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області.

30 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Повстинагроальянс» було укладено договір оренди землі (далі Договір) на строк 5 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області.

16 вересня 2016 року до вищезазначеного договору оренди землі від 30.04.2007, сторони уклали додаткову угоду про викладення договору в новій редакції зі строком дії договору до 31.12.2023. Також визначено нового орендаря СТОВ «Вишневе-Агро», змінено розмір орендної плати 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8414,80 гривень.

Пунктом 12.5 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.

03 жовтня 2019 року відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення юридичної особи СТОВ «Вишневе-Агро». Правонаступником ліквідованої юридичної особи стало СТОВ «Придніпровський край».

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня року, за поточний календарний рік оренди.

Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2022 та 2023 році.

З огляду на викладене, просив стягнути з відповідача 24380,13 грн з яких: 16934,74 грн сума заборгованості по орендній платі за землю за 2022-2023 роки; 502,50 грн 3% від простроченої суми; 780,47 грн інфляційні витрати; 6162,42 грн пеня; судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати з правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення орендної плати.

02 липня 2024 року ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

30 липня 2024 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Литвиненко Д.Г. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила врахувати позицію відповідача, що викладена у відзиві.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача адвокат Литвиненко Д.Г. у, поданому до суду, відзиві на позов, заперечуючи проти позову в повному обсязі, зазначила про те, що відповідно до п.4.1 Додаткової угоди «орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 8414,80 грн за один повний рік користування земельною ділянкою». Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування.

Таким чином розмір орендної плати за 2022 рік з урахуванням індексації становить 10653,14 ( з урахуванням ПДФО і ВЗ).

Розрахунок: 8414,80 грн * 126,6 % (індекс інфляції 2022 рік)= 10653,14 грн.

Розмір орендної плати за 2023 рік з урахуванням індексації становить: 8843,95 грн.

Розрахунок: 8414,80 грн * 105,1 % (індекс інфляції 2023 рік) = 8843,95 грн.

При цьому абсолютно незрозуміло чому в позовній заяві взято спочатку за

основу суму орендної плати 10 518,48 грн, а потім 8 467,37 за кожен рік.

Відповідно до п.п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України,

податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в

оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення,

земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру

орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна

сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Аналогічна норма передбачена і п.4.3. Додаткової угоди до договору оренди,

відповідно до якої, орендна плата виплачується Орендарем у встановленому у

п.4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів

фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих) згідно з

вимогами чинного податкового законодавства.

З наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників

податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що

відповідач у грудні 2022 року та у грудня 2023 року нарахував позивачу орендну

плату і відповідно до норм діючого законодавства утримав і перерахував з даної суми

ПДФО і ВЗ.

Загальна сума заборгованості за 2022 і 2023 роки з урахуванням 3%

річних, пені та інфляційних втрат становить: 23343,07 грн

Заперечувала розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн, вважала їх завищеними. Вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений.

Представник позивача адвокат Магда В.А. надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що у відзиві відповідач вказує на те, що йому «абсолютно незрозуміло чому в позовній заяві взято за основу суму 10518,48 грн за кожен рік».

Аргументом СТОВ «Придніпровський Край» є те, що відповідно до п.4.1 Додаткової угоди орендна плата визначена у розмірі 8414,80 грн. А з урахуванням індексації 10653,14 грн за 2022 рік та 8843,95 грн за 2023 рік.

Позивач категорично не погоджується з наведеними додводами відповідача, з огляду на те, що представником позивача було долучено до справи разом з позовною заявою Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 28.05.2024 де вбачається, що ОСОБА_1 у 2022 та 2023 роки було нараховано по 10518,48 грн доходу від СТОВ «Придніпровський Край» за надання земельної ділянки с/г призначення в оренду. Проте, в графі «виплачено вказано «0,00 грн».

Це свідчить про те, що СТОВ «Придніпровський Край» як податковий агент ОСОБА_1 сплатив і за 2022 і за 2023 рік сплатив ПДФО у сумі 1893,33 грн та військовий збір у сумі 157,78 грн.

Вказані суми податків та зборів розраховувалися саме з суми орендної плати 10518,48 грн, тому після вирахування податків та зборів СТОВ «Придніпровський Край» мало зобов`язання і не виплатило позивачу по 8467,37 грн орендної плати за 2022 та 2023 рік.

Це очевидно спростовує тезу відповідача про «незрозумілість» звідки взято розмір орендної плати.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 4,02 га, кадастровий номер 532515500:00:039:0042 (а.с.17-18).

30 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Повстинагроальянс» було укладено договір оренди землі (далі Договір) на строк 5 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області.

16 вересня 2016 року до вищезазначеного договору оренди землі від 30.04.2007, сторони уклали додаткову угоду про викладення договору в новій редакції зі строком дії договору до 31.12.2023. Також визначено нового орендаря СТОВ «Вишневе-Агро», змінено розмір орендної плати 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8414,80 гривень.

Пунктом 12.5 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.

03 жовтня 2019 року відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення юридичної особи СТОВ «Вишневе-Агро». Правонаступником ліквідованої юридичної особи стало СТОВ «Придніпровський край».

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня року, за поточний календарний рік оренди.

Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2022 та 2023 році.

Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст.2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.2 ст.409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Відповідно до норм ч.1 ст.93 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону).

За нормами ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Орендодавець зобов`язаний, зокрема , передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав обов`язки, визначені ст.24 Закону України «Про оренду землі» та не сплатив позивачу коштів за користування орендованою земельною ділянкою за 2022-2023 роки, є підстави для задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На думку представника позивача нарахування орендної плати здійснювалося у більшому розмірі, ніж передбачено додатковою угодою від 2016 і у 2022 та 2023 році, орендна плата була нарахована у сумі 8467,37 грн, тобто разом 16934,74 грн.

СТОВ «Придніпровський Край» має виплатити пеню від простроченого зобов`язання по внесенню орендної плати за 2022 рік у розмірі 4975,81 грн, а за 2023 рік у розмірі 1186,61 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2022 та 2023 рік на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України з СТОВ «Придніпровський Край» слід також стягнути інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми.

Інфляційні втрати за період 01.01.2023 по 31.05.2024 за прострочення сплати орендної плати у 2022 році підлягають нарахуванню у сумі 609,81 грн, а за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 за прострочення сплати орендної плати у 2023 році підлягають нарахуванню у сумі 170,66 грн. Загалом СТОВ «Придніпровський Край» має виплатити інфляційні втрати у розмірі 780,47 грн. 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік підлягає стягненню у сумі 378,26 грн, а за 2023 рік у сумі 124,24 грн.

Таким чином з СТОВ «Придніпровський Край» на користь позивача підлягає стягненню сума 24380,13 грн, що складається з:

16934,74 грн сума заборгованості по орендній платі;

502,50 грн 3% річних від простроченої суми;

780,47 грн інфляційні втрати;

6162,42 грн пеня.

Суд уважає, що розрахунок заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, що надала представник позивача, та, який міститься в матеріалах справи, є неправильним.

Представник відповідача у своєму відзиві не погодилася з таким розміром заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, зазначивши, що відповідно до п.4.1 укладеної між сторонами Додаткової угоди «Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8414,80 (вісім тисяч

чотириста чотирнадцять гривень 80 коп) за один повний рік користування земельною

ділянкою. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування ( в залежності від того, яка із подій сталася раніше).

При цьому, коєфіцієнт індексації для орендної плати застосовується на 01 січня року

виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше)». Таким чином розмір орендної плати за 2022 рік з урахуванням індексації становить: 10653,14 грн ( з урахуванням ПДФО і ВЗ).

Розрахунок: 8414,80 грн * 126,6 % (індекс інфляції 2022 рік) = 10 653,14 грн.

Розмір орендної плати за 2023 рік з урахуванням індексації становить: 8843,95 грн ( з урахуванням ПДФО і ВЗ).

Розрахунок: 8414,80 грн * 105,1% (індекс інфляції 2023 рік) = 8843,95 грн.

Відповідно до п.п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України,

податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в

оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру

орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна

сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Аналогічна норма передбачена і п.4.3. Додаткової угоди до договору оренди,

відповідно до якої, орендна плата виплачується Орендарем у встановленому у

п.4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів

фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих) згідно з вимогами чинного податкового законодавства.

З наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників

податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що

відповідач у грудні 2022 року та у грудня 2023 року нарахував позивачу орендну

плату і відповідно до норм діючого законодавства утримав і перерахував з даної суми

ПДФО і ВЗ.

При цьому представник відповідача звернула увагу суду на те, що орендна плата дійсно нараховувалась і сплачувалась в більшому, ніж передбачено умовами договору оренди землі розмірі, що саме по собі не може свідчити про збільшення встановленого договором розміру орендної плати і не дає позивачу підстав вимагати стягнення орендної плати в розмірі, що перевищує погоджений сторонами.

В той же час, розмір орендної плати відповідно до положень діючого договору

становить :

-за 2022 рік орендна плата з урахуванням індексації: 10653,14 грн.;

ПДФО: 1917,57 грн. ;

ВЗ: 159,80 грн.

Сума наявної заборгованості, яка належить до виплати позивачу 8575,77 грн.

-за 2023 рік орендна плата з урахуванням індексації: 8843,95 грн.

ПДФО: 1591,91 грн.

ВЗ: 132,66 грн.

Сума наявної заборгованості, яка належить до виплати позивачу 7119,38 грн.

Таким чином ПДФО і ВЗ на дату подання позовної заяви фактично сплачені і у

відповідача немає перед позивачем заборгованості в цій частині.

Стосовно пені, інфляційних втрат та 3% річних

представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що позивачем в позовній заяві, при розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних також використана сума, яка належить

безпосередньо до сплати позивачу, тобто без ПДФО і ВЗ.

З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача ОСОБА_3 вважає, що сума заборгованості по орендній платі за 2022 рік становить: 8 575,77 грн; 3% річних становить 383,10 грн; пеня складає 5 039,51 грн; збитки від інфляції становлять 819,87 грн. Отже, сума заборгованості з орендної плати за 2022 рік з урахуванням 3%

річних, пені та інфляційних втрат становить 14 818,25 грн.

За 2023 рік сума заборгованості по орендній платі становить: 7119,38 грн; 3% річних становить 104,46 грн; пені складає 997,70 грн; збитки від інфляції становлять 303,28 грн.

Отже, сума заборгованості з орендної плати за 2023 рік з урахуванням 3%

річних, пені та інфляційних втрат становить 8524,82 грн

А загальна сума заборгованості за 2022 і 2023 роки з урахуванням 3%

річних, пені та інфляційних втрат становить: 23343,07 грн.

Такий розмір заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені узгоджується з умовами договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки представника відповідача заборгованості з орендної плати за 2022-2023 роки з урахуванням інфляційних збитків, 3% річних та пені згідно з п.4.6. Договору суд уважає правильними.

Позивач при поданні позову сплатив 1211,20 гривень судового збору.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем в цілому пред`явлено до стягнення 24380,13 гривень, з яких судом стягнуто з відповідача 23343,07 гривень, що становить 95,74 %. (23343,07 х1211,20/24380,13).

Отже, з відповідача у користь позивача пропорційно підлягає стягненню 1159,68 гривень судового збору.

При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого.

У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до приписів ст.141ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України.

Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

У відповідності до частин 1,4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію ордера серії ВІ №1227348 від 27 червня 2024 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Магда В.А.; договір №6/06-1 про надання професійної правничої допомоги від 06 червня 2024 року; акт прийняття-передачі наданої правничої допомоги від 26 липня 2024 року, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу за договором від 06 червня 2024 року становить 6000 грн 00 коп.(а.с.72-74).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про часткову доведеність і задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, стягнувши судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, стягнувши з відповідача на його користь 5500 грн.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (місцезнаходження: м.Золотоноша, Золотоніський район, Черкаська область, вул.Героїв Маріуполя,52/3, код ЄДРПОУ 25207363) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті орендної плати за землю за 2022-2023 роки в сумі 23343 (двадцять три тисячі триста сорок три) гривні 07 копійка з відрахуванням необхідних обов`язкових податків і платежів.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (місцезнаходження: м.Золотоноша, Золотоніський район, Черкаська область, вул.Героїв Маріуполя,52/3,, код ЄДРПОУ 25207363) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1159,68 гривень судового збору.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (місцезнаходження: м.Золотоноша, Золотоніський район, Черкаська область, вул.Героїв Маріуполя,52/3, код ЄДРПОУ 25207363) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Глущенко