Справа № 750/3049/24
Провадження № 2-о/750/82/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря - Мойсієнко К.А.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представників заінтересованих осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона перебувала на утриманні свого онука - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обгрунтовано заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, протидії та стримування збройної агресії російської федерації загинув онук заявника - ОСОБА_7 . 25 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю онука та нарахованого, але не виплаченого грошового забезпечення, премії за виконання бойових завдань. Проте, заявнику було роз`яснено про необхідність надання доказів про її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради із заявою про видачу довідки щодо перебування на утриманні онука, але останній було також відмовлено, оскільки в органах місцевого самоврядування відсутні вказані відомості. Враховуючи, що заявник у позасудовому порядку не може підтвердити факт її перебування на утриманні покійного онука - ОСОБА_7 , заявник звернулася до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_8 від 07 березня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду відкритому судовому засіданні.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_8 з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.03.2024 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2024 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П.

16 березня 2024 року представник Міністерства оборони України засобами поштового зв`язку надіслав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись, зокрема, на те, що заявником не надано належних доказів, які підтверджують факт того, що остання була членом сім`ї загиблого ОСОБА_7 або перебувала на його утриманні. Також, із поданих до суду документів не можливо встановити де саме проживав ОСОБА_7 та чи мав власну сім`ю. Крім того, відсутня інформація чи є у ОСОБА_1 інші діти, які зобов`язані її утримувати.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву про встановлення факту перебування на утриманні підтримали та просили суд її задовольнити.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував у зв`язку із недоведеністю факту, про встановлення якого просить заявник.

Представник Військової частини НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому вказав, що на даний час проживає у АДРЕСА_1 і через похилий вік та стан здоров`я не може з`явитися до суду, а тому просить розглянути справу без його участі. Крім того зазначив, що не претендує на жодні виплати у зв`язку зі смертю онука ОСОБА_7 .

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3, під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, протидії та стримування збройної агресії російської федерації, загинув ОСОБА_7 (а.с. 16, 17, 19).

Сповіщення сім`ї № 84 від 04 квітня 2023 року про загибель ОСОБА_7 було адресовано ОСОБА_1 (а.с. 18).

Заяву про прийняття спадщини щодо майна після смерті ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бірюкової О. подала ОСОБА_1 23 травня 2023 року, що підтверджується копією спадкової справи, наданої на запит суду. В заяві зазначено, що вона є бабусею покійного онука.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2023 року у справі № 750/8029/23, встановлено факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є онуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 28-30).

25 січня 2024 року, з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю онука та отримання нарахованого, але не виплаченого грошового забезпечення, премії за виконання бойових завдань, заявник подала до ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідну заяву з додатками, прийняття якої підтверджується розпискою-повідомленням (а.с. 21).

Проте, їй було роз`яснено, що для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги та не отриманих сум грошового забезпечення після загибелі онука, їй необхідно надати докази перебування на його утриманні.

08 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про видачу довідки про перебування на утриманні онука, на що, інформаційним листом № 439/1-09/2024/вих/В-912-1-09 від 09 лютого 2024 року, їй було повідомлено, що на дату смерті ОСОБА_7 і по даний час в органах місцевого самоврядування відсутні запитувані заявником відомості (а.с. 22).

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Чернігові, у свідоцтві про його народження серії НОМЕР_2 від 01 серпня 1996 року батьками записані: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 24).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 0 від 24 листопада 2023 року, відомості про батька в актовому записі про народження ОСОБА_7 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с. 25).

Як пояснив у судовому засіданні представник заявника, з моменту народження ОСОБА_7 (онук заявника) проживав з батьком - ОСОБА_13 (сином заявника) та мамою - ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де і був зареєстрований. У 2004 році сімейні відносини між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 погіршилися, у зв`язку із чим син заявника переїхав проживати у квартиру матері за адресою: АДРЕСА_3 , але вони продовжували підтримувати контакт з онуком та його матір`ю, а також проводили сімейні свята разом.

Також представник заявника у судовому засіданні пояснив, що у 2004 році через зловживання ОСОБА_12 алкогольними напоями, ОСОБА_13 забрав проживати сина до себе і з цього моменту ОСОБА_14 проживав разом із ним та бабусею (заявником по справі) по АДРЕСА_3 .

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2013 року у справі № 751/2951/13-ц ОСОБА_12 було позбавлено батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина - ОСОБА_7 (а.с. 26-27).

Як пояснила у судовому засіданні заявник, вона бажала взяти опіку над онуком, проте, оскільки була особою пенсійного віку, мала інвалідність 2-ої групи та скрутне матеріальне становище, а тому представники адміністрації школи відмовляли її, обґрунтовуючи це тим, що перебуваючи у статусі дитини позбавленої батьківської опіки, ОСОБА_14 у майбутньому матиме право на соціальні гарантії від держави, а саме право на безоплатне отримання житла та навчання у ВНЗ за рахунок бюджетних коштів, що відповідатиме якнайкращим його інтересам.

Після закінчення навчання ОСОБА_7 почав офіційно працювати, що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с. 31-34).

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер син заявника - ОСОБА_13 (а.с. 35).

Як зазначив у судовому засіданні представник заявника, після смерті ОСОБА_13 , онук переїхав жити до бабусі і проживав з нею постійно, працював та матеріально забезпечував її, надавав кошти на лікування.

Згідно довідки Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 3-206/04/23 від 21.04.2023, ОСОБА_1 та її онук - ОСОБА_7 , відповідно до акту «ОЖБК № 05389925» від 21.04.2023, на день мобілізації останнього до лав ЗСУ, проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 23).

Відповідно до копії довідки МСЕК № 120186 від 29.06.1994, ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням (а.с. 11).

На даний час заявник отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.12.2016 (а.с. 12).

Згідно довідки про доходи № 3229 7725 2901 1212, ОСОБА_1 має невеликий розмір пенсії (а.с. 38-39), що є меншим за розмір доходу її покійного онука за такий же період (а.с. 40-41).

Також, відповідно до довідки КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» ЧМР № 1592 від 13.04.2021 та медичних виписок щодо стану здоров`я ОСОБА_1 вбачається, що вона потребує постійного амбулаторного лікування, а також систематично перебуває на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із чим несе додаткові витрати (а.с. 68, 70, 71, 72, 73, 74, 75).

Як вбачається із наданих до заяви медичних виписок заявника, протягом 2019-2021 років вона неодноразово потрапляла у лікарню, два рази перенесла інсульт, перехворіла SARS-CoV-2 у тяжкій формі. У кожному зазначеному випадку її було госпіталізовано до стаціонару.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1 , кожного разу її лікування оплачував онук - ОСОБА_7 , оскільки вона має маленький розмір пенсії і була не в змозі придбавати дороговартісні препаравти згідно виписок-епікризів, які були призначені під час її лікування.

Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У листопаді 2022 року ОСОБА_7 був мобілізований до лав ЗСУ, що підтверджується копією його військового квитка (а.с. 13-15).

Представник заявника у судовому засіданні зазначив, що після передислокації підрозділу ОСОБА_7 до околиць м. Бахмут він повідомив бабусю, що передасть свою банківську карту, а також логін, сім карту та пароль від банкінгу і пін-код товаришу ОСОБА_10 , який буде пересилати їй кошти.

Перерахування коштів підтверджується банківськими виписками (а.с. 42, 43, 44-45, 46, 47, 48-63, 64, 65, 66, 67).

Також ОСОБА_1 зазначила, що вона через проблеми зі здоров`ям почала стрімко втрачати зір, у зв`язку із чим їй було проведено хірургічну операцію (а.с. 69), оплату якої вона повністю здійснила за рахунок залишених її онуком коштів.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її покійного онука - ОСОБА_7 , а також те, що доходи онука були основним джерелом існування заявника та саме за рахунок коштів онука заявник лікувалася. Також свідки підтвердили, що покійний ОСОБА_7 жив у бабусі ще з шкільних років і до часу його мобілізації та вони вели спільне господарство.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно з приписами ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Пунктом 1 Постанови № 168 КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Підпунктом 1 пункту 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до положень п. 6. ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з ч. 2 статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У силу ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зібраними у справі доказами не підтверджено, що у заявника є інші особи, які зобов`язані її утримувати, оскільки її син ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , чоловік заявника є непрацездатною особою похилого віку, тривалий час проживає окремо від заявника, дочка заявника - ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) востаннє виїхала на територію російської федерації ще у серпні 2021 року та не поверталася (до цього вона іноді на нетривалий час з 2018 року приїздила з російської федерації на територію України), що підтверджується інформацією Державної прикордонної служби України (а.с. 199). Заявник у судовому засіданні повідомила, що дочка ще сім років назад вийшла заміж у російській федерації та проживає там і жодного зв`язку з дочкою заявник не має, жодної матеріальної допомоги остання їй не надає.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що заявник перебувала на утриманні свого покійного онука - ОСОБА_7 , вели з ним спільне господарство, мали спільний побут, встановлення факту має для заявника юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_4 ) про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на утриманні онука - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Бахмут Бахмутського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.09.2024.

Суддя