справа № 274/1717/24
провадження № 2/0274/718/24
Рішення

Іменем України

27.08.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., відповідачки, представника відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

26.02.202 представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки на користь АТ "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором №4942 від 03.04.2015 року в розмірі 61998,14 грн. з тих підстав, що відповідачка порушила свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором.

Позовна заява обґрунтовувала тим, що 03.04.2015 АТ "ПУМБ" та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №4942, за яким банк видав відповідачці кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000 грн, який пізніше було збільшено до 42860,30 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2023 складає 61998,14 грн, з яких: 42860,30 грн заборгованість за кредитом; 19137,84 грн заборгованість по процентам.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.03.2024 відкрито спрощене провадження у справі без повідомленням сторін (а.с. 56-57).

18.01.2024 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що заявлені АТ "ПУМБ" позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними. Вказує, що 03.04.2015 вона оформила в АТ "ПУМБ" договір карткового рахунку № НОМЕР_1 та договір страхування (оферта) на суму 10000 грн строком на 60 місяців, тобто до 03.04.2020. Зазначає, що суму кредиту та відсотки погасила повністю до 14.06.2018, на що банком їй була видана квитанція про повне погашення карткового рахунку № НОМЕР_2 . Вказані обставини підтверджуються долученими нею до матеріалів справи квитанціями про внесення періодичних платежів в рахунок погашення кредиту. Також, підтвердженням припинення дії договору карткового рахунку № НОМЕР_1 , в зв`язку з повним погашенням нею зобов`язань, є заява №701 від 14.06.2018 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.06.2018 на суму 23910 грн до 14.06.2020. У п.8 вказаної заяви №701 від 14.06.2018 зазначено, що підписанням цієї заяви підтверджується, що всі раніше укладені карткові договори між нею та банком припиняються на підставі ст.604 ЦК України. Про остаточне погашення кредиту №701 від 14.06.2018 їй було видано банком довідку №К12-50.4/69 від 19.06.2020, згідно якої станом на 19.06.2020 заборгованість по кредиту, процентам та комісії відсутня, тобто кредитні зобов`язання по договору виконані нею в повному обсязі. Крім цього, вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки позовна давність по договору карткового рахунку № НОМЕР_1 від 03.04.2015 спливла 03.04.2023, а по кредиту №701 від 14.06.2018 - 19.06.2023, тому просить застосувати до всіх вимог банку строк позовної давності (а.с.67-72,104-107).

22.04.2024 АТ "ПУМБ" подано відповідь на відзив. Позивач вказує, що відповідачка за змістом відзиву посилається на те, що наче б то обидва кредити №710 від 14.06.2018 та №4942 від 03.04.2015 є погашеними у повному обсязі, оскільки вважає, що згідно довідки за кредитною угодою №710 від 14.06.2018, заборгованість відсутня. Проте, такі доводи є надуманими, оскільки зазначені два кредитних договори не мають нічого спільного між собою, окрім особи кредитодавця та позичальника. Це два різні договори, два окремі зобов`язання, наявність якого не відміняє зобов`язань за іншим. Відповідачка вказує, що повністю погасила заборгованість за кредитним договором №4942 від 03.04.2015, проте, не надає жодного належного та допустимого доказу такого. Всі без винятку копії квитанцій, які долучені до відзиву, враховані як у розрахунку заборгованості, так і вбачаються з виписок по рахунку. Довідка про погашення заборгованості, що видана АТ «ПУМБ» стосується іншого кредитного договору, а не того, за яким розглядається справа. Більше того, відповідачка активно користувалась кредитним лімітом протягом 2021 року (останнє зняття готівки в банкоматі 07.12.2021) та здійснювала відповідні платежі на погашення. Таким чином, необхідно зробити висновок про те, що відповідачка або намагається ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи, або не розуміє правової природи договірного та зобов`язального права. Що стосується застосування строку позовної давності до позовних вимог зазначає наступне: зобов`язання з оплати кредитної заборгованості здійснюється періодичними платежами (щомісяця), відповідно, позовна давність обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова ВСУ від 30.09.2015 у справі №6-154цс15). Оскільки повернення кредиту обумовлено щомісячними платежами, кожний з яких є самостійним зобов`язанням, тому строк позовної давності обчислюється окремо за кожним таким платежем. Банк має право на стягнення заборгованості і банк повністю дотримався строку позовної давності та заявив до стягнення суми, які не сплачені відповідачкою і строк позовної давності за якими не сплив. Також 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 впроваджено дію карантину на території України. Під час дії карантину, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину. Крім того, 24.02.2022 Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ). 1 липня 2023 завершено дію карантину (Постанова КМУ №651 від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020 продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Оскільки кредитний договір укладено 03.04.2015, відповідачка фактично користувалася кредитною карткою і здійснювала платежі до 07.12.2021, що відображено в розрахунку заборгованості та у Виписках по рахунку відповідачки, які є належними та допустимими доказами, строки позовної давності, в даному випадку, повністю дотримано (а.с.110-111).

23.01.2024 відповідачкою подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання про її допит в якості свідка (а.с.117-125).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.04.2024 призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, в задоволенні клопотання відповідачки про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні відмовлено (а.с.128-129).

07.05.2024 відповідачкою подано заперечення на відповідь на відзив, а 09.07.2024 письмові пояснення, згідно яких, посилаючись на обставини, зазначені нею у відзиві на позовну заяву, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в зв`язку з виконанням нею зобов`язань перед банком та спливу строку позовної давності (а.с.132-135, 152-159).

Представник АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяві просила розглянути справи за її відсутності ( а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Допитана в якості свідка відповідачка ОСОБА_2 вказала, що кредитні зобов"язання нею повністю погашені, про що є відповідні квитанції, які вона долучила до матеріалів справи. Зазначила, що вона сплатила позивачу понад 125 819 грн. в рахунок погашення заборгованості, про що їй була видана відповідна довідка позивачем.

Заслухавши пояснення відповідачки, її представника, свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.04.2015 ОСОБА_2 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим було укладено кредитний договір № 4942 та договір страхування (оферта), відповідно до якої погодилася з тим, що строк кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування в залежності від типу кредитної картки. Відповідачці був встановлений кредитний ліміт в сумі 10000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46 % річних, строк користування кредитом - 60 місяців, платіжна дата 30 число місяця (а.с.32-39).

В подальшому розмір кредитного ліміту за договором № 4942 був збільшений до 42860,30 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с.9).

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав заяву від 03.04.2015 та Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.44-46).

Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості станом на 01.01.2024 та випискою по особовому рахунку з 03.04.2015 по 01.01.2024 заборгованість відповідачки за вказаним договором №4942 від 03.04.2015 складає 61998,14 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 42860,30 грн та заборгованості за процентами в сумі 19137,84 грн (а.с.11-30).

На підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором № 4942 від 03.04.2015 відповідачкою долучено до матеріалів справи квитанції: №5594956 від 03.04.2015 №7483813 від 30.12.2015 №7965296 від 26.02.2016, №8256228 від 30.03.2016, №8541070 від 27.04.2016, №8840024 від 31.05.2016, №9142137 від 30.06.2016, №9415379 від 27.07.2016, №10033748 від 29.09.2016, №10075390 від 04.10.2016, №10332791 від 31.10.2016, №10634054 від 30.11.2016, №10938976 від 28.12.2016 №11270684 від 30.01.2017, №TR.20813720.62257.10471 від 01.03.2017, №TR.15682505.28881.11312 від 14.06.2018, №TR.15682505.33226.18953 від 19.06.2020, а також квитанції про поповнення рахунку № 4942 (а.с.81-96,100).

Також відповідно до заяви №701 від 14.06.2018 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено договір комплексного банківського обслуговування, згідно якого відповідачці було встановлено кредитний ліміт в розмірі 23910,00 грн зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних, строк кредитування - 24 місяці (а.с.97).

До зазначеного договору долучено паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо умов договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 41070,20 грн, реальна процентна ставка - 76,8437% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 2,99 % (а.с.98).

Згідно довідки №К12-50.4/69 від 19.06.2020, виданої АТ «ПУМБ», ОСОБА_2 мала кредитні зобов`язання перед АТ «ПУМБ» згідно договору №701 від 14.06.2018. Відповідно до умов договору кредитні кошти в сумі 23910 грн строком до 14.06.2020 були надані на власні потреби. Станом на 19.06.2020 заборгованість по кредиту, процентам та комісії за надання пакету послуг по видачі кредиту відсутня. Кредитні зобов`язання за договором виконані в повному обсязі (а.с.102).

На підтвердження оплати за кредитним договором №701 від 14.06.2018 відповідачкою надано квитанції №TR.29150914.33317.18953 від 19.06.2020, №TR29118467.54551.18953 від 18.06.2020 (а.с.99 - 101).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що відповідачка 03.04.2015 уклала з АТ "ПУМБ" кредитний договір №4942, за яким отримала грошові кошти у кредит, користувалася ними, однак у строки встановлені договором їх не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 61998,14 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 42860,3 грн та заборгованості за процентами в сумі 19137,84 грн.

Оцінюючи обставини, які викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що стороною відповідачки не оспорюється факт укладення кредитного договору із АТ «ПУМБ», за умовами якого вона отримала кредит та користувалася кредитними коштами. Жодних доказів того, що відповідачка повністю сплатила первісному кредитору заборгованість за вказаним договором остання суду не представила.

Щодо твердження відповідачки про відсутність належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів щодо розмірі заборгованості за кредитним договором, то суд зауважує, що надана позивачем виписка за картковим рахунком позичальника, яка судом оцінюється у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту.

Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що «належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за рахунком відповідачки, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідачки.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17 грудня 2021 року по справі №278/2177/15-ц (отже, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором».

Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення ОСОБА_2 . На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування остання поставила свій підпис в паспорті споживчого кредиту та заявах, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування.

При цьому, відповідачка не скористалася наданим їй правом подати власний розрахунок заборгованості, заявити клопотання про призначення судово-економічної бухгалтерської експертизи або ж надати суду висновок експерта, складений на її замовлення.

За такого, надана позивачем виписка по рахунку ОСОБА_2 є належними та допустимими доказами надання кредитних коштів за умовами кредитного договору №4942 від 03.04.2015 та наявної заборгованості по ньому.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні означеного попередньо договору, дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Щодо строків позовної давності у цій справі та можливості їх застосування до спірних правовідносин, що виникли між сторонами

Оскільки наявні підстави для задоволення позовних вимог, судом досліджується питання позовної давності, про застосування якої заявили відповідачка та її представник.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Зобов`язання з оплати кредитної заборгованості здійснюється періодичними платежами (щомісяця), відповідно, позовна давність обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова ВСУ від 30.09.2015 у справі №6-154цс15). Оскільки повернення кредиту обумовлено щомісячними платежами, кожний з яких є самостійним зобов`язанням, тому строк позовної давності обчислюється окремо за кожним таким платежем.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами 06.04.2015. Однак кредитною карткою відповідачка користувалася і здійснювала платежі до 30.11.2021 року, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку, тому трирічний строк звернення до суду мав сплинути 31.11.2024.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 №540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб`від 06 квітня 2000 року №1645-III передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11 березня 2020 року, карантин на всій території України встановлено з 12 березня 2020 року.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було закінчено 01 липня 2023 року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-ІХ, який набрав законної сили 17 березня 2022року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в країні запроваджено воєнний стан, який на даний час триває.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у даній справі строк позовної давності не сплинув станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, тому відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов є законним та обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 61998,14 грн.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211, 258,263-265, 274-275,279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 4) заборгованість за кредитним договором №4942 від 03.04.2015 року в розмірі 61998,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 4) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2024 року

Суддя Т.М. Вдовиченко