Справа № 465/5216/22 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль М.М.
Провадження № 22-з/811/179/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
27 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Марко О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Федяєва Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федяєва Сергія Володимировича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року в складі судді Мигаль М.М. в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» (правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал»), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
У вересні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «КОМПАНІ ФІНАНС» (правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О., про визнання виконавчого напису №180313 від 16.06.2021 таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 180313, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №1148-4284BCL1A у розмірі 21 725,64 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

01.08.2023 позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, просив ухвалити додаткове рішення у справі та вирішити питання про визнання виконавчого напису №179518, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №471/5106BCL1А від 26.10.2022 у розмірі 10 944,43 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №179518, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №471/5106BCL1А від 26.10.2012 у розмірі 10 944,43 грн.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року оскаржив представник ОСОБА_1 , який не був стороною у справі - адвокат Федяєв С.В., стверджував, що оскаржуване рішення прямо впливає на майнові права та інтереси його довірителя, оскільки з 01.07.2022 належним кредитором за кредитним договором №1148/4284BCL1А від 15.05.2013 є ОСОБА_1 , саме він має право вимоги до ОСОБА_2 та є належним відповідачем у справі № 465/5216/22, однак суд не залучив до справи ОСОБА_1 , хоча саме він має право вимоги за спірним виконавчим написом.

Просив скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 1 а.с. 131).

Постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Федяєва Сергія Володимировича - задоволено.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року та додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2023 року - скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» (правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал»), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 20 копійок за розгляд апеляційної скарги.

10.06.2024 в апеляційному суді зареєстрована заява представника Федяєва С.В. про ухвалення додаткового рішення, у якій останній зазначає, що ухвалюючи судове рішення апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс ОСОБА_1 при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції. Зокрема, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, вважає, що витрати, які поніс апелянт від необґрунтованих вимог позивача підлягають поверненню в повному обсязі.

Просить ухвалити додаткову постанову, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. До заяви додано розрахунок судових витрат, Акт виконаних робіт.

14.06.2024 апеляційний суд витребував цивільну справу № 465/5216/22 із Франківського районного суду м. Львова.

24.07.2024 цивільна справа № 465/5216/22 надійшла на адресу апеляційного суду.

Згідно із п. п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з повідомленням учасників справи, розгляд заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Федяєва Сергія Володимировича про ухвалення додаткового проводиться також у відкритому судовому засіданні із повідомленням учасників справи про таке.

Учасники справи будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 27 серпня 2024 року не прибули, представник Федяєв С.В. подав заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника, інші учасники не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ключовим питанням у межах даного провадження № 22-з/811/179/24 є оцінка наявності підстав для стягнення на користь апелянта судових витрат, які як зазначає представник останнього понесені ним на стадії апеляційного перегляду.

Таким чином, перевіряючи підставність поданої заяви, колегія суддів враховує таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Як вже зазначалося, скасовуючи рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 14 листопада 2023 року та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд вирішив питання судових витрат, а саме у зв`язку з тим, що апелянт ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, такий стягнутий за розгляд апеляційної скарги у відповідному розмірі з ОСОБА_2 у дохід держави.

Таким чином, оскільки постановою апеляційного суду ухвалено рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Федяєва Сергія Володимировича задоволено, вимоги про ухвалення додаткового рішення та стягнення на судових витрат за правову допомогу, на перший погляд, є підставними.

В свою чергу, згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Разом з цим, як зазначалося вище постанову Львівський апеляційний суд виніс у даній справі 04 червня 2024 року, а із заявою про ухвалення додаткового рішення з наданням доказів на підтвердження своїх вимог, представник Федяєв С.В. звернувся 10 червня 2024 року (т. 2 а.с. 3).

Однак, до закінчення судових дебатів представник апелянта не зробив відповідної заяви, яка б надавала йому можливість подати докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Іншими словами, подавши заяву про ухвалення додаткового рішення, представник не дотримався порядку, визначеного процесуальним законом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Таким чином, не надаючи правової оцінки доказів наданих представником на підтвердження доводів про понесені судові витрати, колегія суддів приходить переконання, що відсутність заяви, яка б надавала можливість стороні позивача подати докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, унеможливлює задоволення заяви про стягнення таких з позивача, що не виключає обов`язку ухвалити у справі додаткову постанову.

В свою чергу, покликання представника Федяєва С.В. на те, що його довіритель поніс витрати від необґрунтованих вимог позивача, тому такі підлягають поверненню в повному обсязі, висновків суду не спростовують, оскільки ОСОБА_1 не є у статусі відповідача у спірних правовідносинах, тобто матеріально-правові вимоги пред`являлися ОСОБА_2 не до нього (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 270, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Федяєва Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений 27 серпня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк