Дата документу 02.09.2024
Справа № 334/2542/18
Провадження № 2/334/21/24
02 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, скасування державної реєстрації права власності та повернення майна попередньому власнику, витребування майна з чужого незаконного володіння,
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, недійсним.
Відповідно до уточненої позовної заяви від 21.02.2023 ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA COROLLA, 1.6 (4А/Т) MID SEDAN, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , № 2341/2017/595802, укладений 23.08.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Також просить касувати державну реєстрацію права власності на автомобіль марки TOYOTA COROLLA, 1.6 (4А/Т) MID SEDAN, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснену Територіальним сервісним центром МВС № 2341 за ОСОБА_3
Повернути автомобіль марки TOYOTA COROLLA, 1.6 (4А/Т) MID SEDAN, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рама) № НОМЕР_1 у власність ОСОБА_2
Витребувати автомобіль марки TOYOTA COROLLA, 1.6 (4А/Т) MID SEDAN, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рама) № НОМЕР_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи викликались у судове засідання для ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про проведення засідання без його участі, надавши цьому при клопотання звільнення його від справи судового збору.

З підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2024 у вказаній справі у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а питання про судові витрати не вирішено.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При відкритті провадження у справі суд за клопотанням позивача відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення.

Приймаючи уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, витребування автомобіля та його повернення у власність, ухвалою суду від 03.08.2023 суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання уточненої позовної заяви в частині збільшених позовних вимог до ухвалення судового рішення.

Так, статтею 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку з відмовою у в позові судовий збір покладається позивача.

У зв`язку з тим, що сплата судових витрат ОСОБА_1 була відстрочена до ухвалення рішення, питання про їх стягнення має бути вирішено судовим рішенням у справі.

Звертаючись до суду з позовною заявою, особа відповідно до вимог процесуального законодавства повинна сплатити судовий збір, розмір якого встановлений Законом України «Про судовий збір».

За ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.3 ст. 6 Закону України за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 заявлено три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру про витребування майна з чужого незаконного володіння

Отже, позивач повинен був сплатити судовий збір за ставкою, що підлягала сплаті при поданні позову у сумі 704,80 грн. (вимога немайнового характеру), при збільшені позовних вимог 5 623,32грн. (за дві вимоги немайнового характеру 1073,60*2=2147,20 грн., одну вимогу майнового характеру 3476,12 грн., виходячи з 1 відсотка ціни позову, яка визначається вартістю транспортного засобу 347611,90 грн.), а всього 6328,12 грн.

ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору у повному обсязі.

Частина 3 ст. 136 ЦПК України передбачає, що зпідстав, зазначених у частині першій цієї статті, тобто враховуючи майновий стан сторони, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Кгеиг V. Роїапсі)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не має доходів, у зв`язку з чим представництво його інтересів у цій справі здійснювалось адвокатом на підставі доручення на надання безоплатної правової допомоги №МЦ2-463, також майновий стан позивача перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року та за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року, ОСОБА_1 не мав доходу за календарний рік, який передував зверненню до суду з позовом та із заявою про збільшення позовних вимог, а відтак, розмір судового збору у даній справі перевищує 5 відсотків розміру доходів фізичної особи за попередній календарний рік.

З матеріалів справи вбачається, що підстави наведені позивачем для звільнення від сплати судового збору є поважними, майновий стан позивача на час розгляду справи не змінився, а тому суд вважає за можливе задовольнити клопотання та звільнити позивача від сплати судового збору. За встановлених обставин суд переконаний, що відмова у клопотанні позивача у даній справі призведе до порушення його права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, при ухваленні додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати на користь держави судового збору за подання до суду позовної заяви, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 136, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, скасування державної реєстрації права власності та повернення майна попередньому власнику, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь держави судового збору за подання до суду позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, скасування державної реєстрації права власності та повернення майна попередньому власнику, витребування майна з чужого незаконного володіння.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.