Справа № 159/1659/24
Провадження № 2-п/159/9/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участі секретаря Бакай Л.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.06.2024 року по цивільній справі за позовом АТ «Райфайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду мотивуючи заяву тим, що рішення суду ухвалене у її відсутність та без врахування обставин справи.

Позивач у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.1ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні відповідач повідомив, що його не було проінформовано про судове засідання 14.06.2024р., а в судове засідання призначене на 10.06.2024р. вона подавала заяву про відкладення судового засідання. Підставою для скасування судового рішення вважає те, що вона має на меті укласти мирову угоду з банком, оскільки проти вимог позивача не заперечує.

Суд вислухав доводи відповідача зазначає про таке.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ухвалою суду від 19.03.2024р. було відкрито провадження та призначено судове засідання на 24.04.2024р. на 10:00 годину.

В довідці зазначено (а.с.98), що відповідач отримав ухвалу в електронний кабінет 19.03.2024р.

В призначене судове засідання відповідач не з`явився, відзиву не надав, що не заперечується відповідачем. У зв`язку із чим, розгляд справи було відкладено на 10.06.2024р. на 09:00 год. Повістка повідомлення про судове засідання отримана відповідачем в електронному кабінеті 20.05.2024р. (а.с.108).

04.06.2024р. відповідач звернувся із заявою про відкладення судового засідання на іншу дату, притому відзиву суду не подав.

За таких умов суд керуючись вимогами ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Притому є вирішальним те, що суд зобов`язаний розглянути справу у разі повторної неявки відповідача незалежно від причин його повторної неявки.

У судовому засіданні 10.06.2024р. згідно приписів ч.4 та ч.5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд не проголошував судове рішення. А датою ухвалення рішення, що зазначена у заочному рішенні, є дата складення повного судового рішення. Отже судове засідання на 14.06.2024р. не призначалося, як на те посилається відповідач.

Таким чином, суд приходе до висновку, що доводи відповідача про неповідомлення його про розгляд справи є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Що стосується матеріальної підстави, суд зазначає, що відповідач не спростовує обставини, які стали підставою ухвалення заочного рішення, а єдиною метою його перегляду є укладення мирової угоди з позивачем із правових підстав зазначених у оскарженому рішенні.

Із цього приводу суд зазначає, що доказів, які б могли спростувати встановлені судом обставини відповідачем не надано та ці обставини не спростовуються відповідачем.

Тобто вимоги відповідача ґрунтуються лише щодо припущень можливості укласти із позивачем мирову угоду у майбутньому.

Таким чином, суд не встановив підстав передбачених ч.1 ст.288 ЦПК України, тому заява відповідача не підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Отже за таких підстав, відповідач не позбавлений ініціювати укладення мирової угоди на стадії виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.287-288 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Головуючий:О. Г. Шишилін