Справа №359/432/24
Провадження №2-о/359/59/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

присяжних Ананьєва А.В., Великого А.І.

при секретарі Кулик Т.В.

за участю

представника заявника ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: орган піки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району про визнання особи недієздатною та призначення опікуна

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана заява у якій заявник просить суд визнати недієздатним ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити ОСОБА_2 її опікуном.

Заява вмотивована тим, що заявник по справі є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання тривалий час перебує в безпомічному стані та потребує постійного стороннього догляду, не може самостійно забезпечувати всі захист свої потреби забезпечувати захист своїх прав. В останні роки стан ОСОБА_3 значно погіршився, вона неодноразово перебувала на лікуванні та на даний час потребує постійного нагляду, адже не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях, потребує піклування, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вищевикладені обставини не дають сину права зволікати та змушують його звернутись до суду з метою визнання його мами недієздатною. Оскільки тільки він може здійснювати догляд за нею у повсякденному житті, надавати їй допомогу, захищати його права та інтереси, піклуватись та створювати безпечні умови для життя.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі (а.с.30).

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 04.03.2024 року, замінено заінтересовану особу Управління соціальної політики та охорони здоров`я Бориспільської міської ради на належну, орган піки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району (а.с.44-46).

13.03.2024 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» інформацію щодо перебування на обліку у лікаря-психіатра ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її документальне підтвердження (а.с.52).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2024 року, призначено у цивільній справі судово-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання (а.с.68-69).

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та наполягала на її задоволенні.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Ковальчук Н.О. в судове засідання не з`явилась. Подала заяву у якій просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях (ЦПК в редакції станом на 19.10.2016).

Судом встановлено, що заявник по справі є сином ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 28.04.1972 року, де у графі відомості про матір зазначено ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 212-ц від 24.04.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає на психічний розлад органічний розлад особистості та поведінки, з церебрастенічним синдромом та когнітивними порушеннями, МКХ- 10 (F 07.84.), який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на даний час не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.73-74).

Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний).

Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може.

Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольовій сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

Дослідивши подані до суду медичні документи та матеріали проведеної судово-психіатричної експертизи вбачається, що у ОСОБА_3 наявний психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та на даний час ОСОБА_3 не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про відсутність абсолютної неспроможності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, що є підставою для визнання особи обмежено дієздатною.

За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає.

Щодо вимог заявника про встановлення опіки над ОСОБА_3 та призначення опікуна, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Цивільного кодексу України передбачено наслідки визнання фізичної особи недієздатною, одним з яких є, встановлення опіки над такою особою.

Окрім того, положеннями частини 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Таким чином, заявлені вимоги про встановлення опіки над ОСОБА_3 та призначення опікуном останньої - заявника по справі ОСОБА_2 , є похідними від вимог про визнання особи недієздатною, а тому також не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 10, 13, 19, 76-77, 81, 263-265, 293-294, 300, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.08.2024 року.

Суддя Чирка С.С.

Присяжні: Ананьєв А.В

Великий А.І.