Справа № 212/7648/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 674 500 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 22 роки і 11 місяців працював на підприємстві Відповідача, а саме: з 12.06.2000р. по 14.01.2001р. - гірником підземним шахти «Гвардійська» відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», з 15.01.2001р. по 22.05.2023р. підземним кріпильником на дільниці №15 шахти «Козацька» («Гвардійська») ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» - правонаступником яких є АТ «Криворізький залізорудний комбінат» в умовах впливу шкідливих факторів. Вказав, що рішенням МСЕК від 25.07.2024 року йому первинно та безстроково встановлено 80% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. На даний час його постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, задишку при фізичному навантаженні, сухий кашель важкість у грудях, втому. Вимушені негативні зміни у житті позивача призводять до зниження якості його життя, та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності. Зазначив, що вказаними обставинами йому завдано моральну шкоду.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23 серпня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не відповідає принципам розумності та справедливості, є значно завищеним. Зазначив, що позивач протягом усього часу роботи на підприємстві своєчасно забезпечувався засобами індивідуального захисту, які знижували негативний вплив виробничих факторів на здоров`я працівника, для нього був встановлений особливий режим праці та відпочинку, надавалися інші гарантії, визначені чинним законодавством на підприємстві. Також вказав, що не виключається можливість позивача працювати в оптимальних та допустимих умовах праці з урахуванням встановлених обмежень, а тому відсутня втрата соціальної адаптованості потерпілого та відповідно пов`язаних з цим моральних втрат, зазначив, що позивачем не доведено факт завдання моральної шкоди, сума стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачем завищена та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, зазначила, що утримання податку з суми компенсації моральної шкоди є обов`язковою.

02 вересня 2024 року представник позивача адвокат Яводчак О.В. надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що стороною позивача відповідь на відзив готуватись та подаватись не буде, позов підтримує у повному обсязі, та просив суд позовну заяву задовільнити.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві Відповідача, а саме: з 12.06.2000р. по 14.01.2001р. - гірником підземним шахти «Гвардійська» відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», з 15.01.2001р. по 22.05.2023р. підземним кріпильником на дільниці №15 шахти «Козацька» («Гвардійська») ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» - правонаступником яких є АТ «Криворізький залізорудний комбінат» в умовах впливу шкідливих факторів та був звільнений з підприємства відповідача 22 травня 2023 року за угодою сторін згідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 травня 2024 року, складеного в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворюваннь - радикулопатія попереково-крижова L5. S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м?язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остерартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Код МКХ-10- M 54.1, вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: церебрально-ангіодистонічний синдром. ускладнений гіпертонічною хворобою третьої ст., інфарктом головного моз в басейні лівої СМА з грубим правобічним геміпарезом до плегії у верхній кінцівці, апраксією мовлення: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Код МКХ-10 - Т 75.2., хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії. емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-другого ступеня. Код МКХ-10 - J 44.

Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи підземним кріпильником на дільниці N?15 шахти «Козацька» («Гвардійська») АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у період з 15.01.2001 по 22.05.2023. ОСОБА_1 в підземних умовах шахти виконував комплекс робіт з кріплення та ремонту гірничих виробок різної конфігурації.

В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням.

Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування. підпадав під вплив концентрацій аерозолів фіброгенної дії, рівнів вібрації локальної, що перевищували нормативні показники.

Згідно медичного висновку лікарсько експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров?я ДУ «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» від 16.04.2024 №630 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут: з 12.06.2000р. по 14.01.2001р. - гірник підземний шахти «Гвардійська» відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Відповідно до пункту 18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є важкість, праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 06 кг і складала 36 кг при нормі до 30 кг, періодичне перебування у незручній робочій позі 40% зміни при нормі до 25%, періодичне перебування у вимушеній робочій позі 20% зміни при нормі до 10%, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014.

Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 0.4-1.5 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 76,4-77,5 дБ при ГДР - 76 дБ.

Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,84 разів (3.67 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 №1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони».

Внаслідок отримання зазначених вище захворювань позивач ОСОБА_1 25 липня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 80%, з яких: 65% по вібраційній хворобі 10% по радикулопатії, 5% по ХОЗЛ з 01 липня 2024 року безстроково, а також встановлено другу групу інвалідності з 01 липня 2024 року безстроково. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, необхідність оглядів сімейного лікаря, невролога, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААА №130102 та 12 ААГ №573737.

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти стаціонарного хворого.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 65% первинно та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача впродовж 22 років 11 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 80% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням другої групи інвалідності, безстроково і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 400 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги.

Щодо утримання з суми компенсації моральної шкоди податку суд зазначає таке.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як видно з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, у зв`язку з чим, суд вважає, що стягнення має проводитись без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 4000 гривень.

Керуючись ст.153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259 ,263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 4000 (чотири тисячі вісімсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1А.

Повне судове рішення складено та підписано 05 вересня 2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт