Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В.В., за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,

встановив:

08.08.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 20 год. 00 хв. при в`їзді у с. Олександропілля, Попаснянського району, Луганської області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької та Луганської областей.

Заява подана в порядку пункту 8 частини першої статті 315, статті 317 ЦПК України. Встановити заявниці факт смерті ОСОБА_3 у судовому порядку необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи, отримання одноразової грошової допомоги після загибелі батька, оформлення спадщини, а отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС у неї немає змоги, зокрема через відсутність відповідних документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація актів цивільного стану.

Ухвалою суду від 12.08.2024 за правилами окремого провадження відкрито провадження у справі та з урахуванням часу необхідного для належного повідомлення учасників процесу призначено судове засідання на 22.08.2024.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , не з`явилась, однак у резолютивній частині заяви просила розгляд справи проводити без її участі.

22.08.2024 до суду надійшла заява представника заявника, адвоката Орбан Н. Л., в якій представник простить провести засідання без участі заявника та її представника.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання також не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 .

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.03.2022 № 37 вбачається, сержант ОСОБА_3 що призначений, зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення - головним сержантом взводу контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100975А.

10.05.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про зникнення безвісті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які будучи військовослужбовцями у складі контрдиверсійної боротьби ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючи на території Луганської області 03.05.2022 зникли безвісти під час виконання завдань за призначенням обставин, що вказують на їх можливу насильницьку смерть.

В матеріалах службового розслідування по факту безвісно зниклих за особливих обставин військової частини НОМЕР_1 під час виконання бойового наказу 07.05.2022 в Донецькій області встановлено: під час виконання бойового завдання в складі сил та засобів Операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей 03.05.2022 близько 20 год. 00 хв. при в`їзді у с. Олександропілля, Попаснянського району, Луганської області відбулося бойове зіткнення зі збройними силами рф. Під час ведення бою, та після його закінчення з військовослужбовцями серед яких був і ОСОБА_3 зв`язок був відсутній, пошукові заходи результатів не дали, на полі бою тіла ОСОБА_3 не знайдено, внаслідок чого зникли безвісти наступні військовослужбовці, у т. ч. Головний сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься рапорт командира роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 , в якому зазначається, 27.02.2022 під час моніторингу соціальної мережі Телеграм, каналу ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, виявлено відео та фотографії, на який містяться кадри горіння, ймовірно, автомобіля Таурег 1284 И8, на якому пересувалися зниклі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та тіла людей, які можуть належати безвісти зниклим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Заявниця, яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , яка є донькою військовослужбовця, який безвісті зник під час виконання бойового завдання, звернулася до суду з вимогою встановити факт його смерті у порядку п. 8 ч. 1 ст. 315, ст. 317 ЦПК України.

Проте, суд вважає, що положення вказаних статей ЦПК України не можуть бути застосовані судом до даних правовідносин, з огляду на таке.

Як зазначено у пункті 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Стаття 317 ЦПК України регулює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

У абзаці 2 частини 1 статті 317 ЦПК України вказано, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

У статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною 2 статті 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом

Водночас, у 3 статті 9 цього Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Тобто, за правилами п. 8 ч. 1 ст. 315, ст. 317 ЦПК України суд може встановити зокрема факт смерті фізичної особи тоді, коли має місце неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті і коли цей факт всупереч чинному правовому порядку України посвідчується документом, який виданий будь-яким органом, посадовою чи службовою особою на тимчасово окупованій території які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Це законодавче положення відображає вже сформульовані в практиці Міжнародного суду ООН так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

А відтак, виключно для запобігання таким порушенням прав та свобод людини і громадянина судом може бути застосовано вищенаведені положення ЦПК України.

Проте, як встановлено судом у даній справі, батько неповнолітньої заявниці був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , як стверджує заявниця він загинув під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької та Луганської областей, а отже він мав спеціальний статус військовослужбовця, який врегульований Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими спеціальними нормативно-правовими актами України і смерть якого може бути підтверджена офіційними органами державної влади України.

Так, ст. 3 цього Закону визначено, що його дія поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Реалізація прав та інтересів осіб, які є членами сім`ї загиблого військовослужбовця визначені, зокрема, у статті 16 цього Закону, де передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

У наказі Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» визначено документи для призначення та виплати ОГД, які оформлюються в органах військового управління, військових частинах, установах, військових навчальних закладах, підрозділі персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в Кадровому центрі Збройних Сил України.

Отже, військовослужбовець ОСОБА_3 є особою, факт смерті якого повинен підтверджуватися документами, які видані офіційними органами державної влади України, в даному випадку Військовою частиною НОМЕР_1 , а тому відсутні підстави для встановлення факту його смерті у порядку, визначеному п. 8 ч. 1 ст. 315, ст. 317 ЦПК України.

Відомо, що Указом Президента України від 24.02.2022, який затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Положеннями частини 2 статті 46 ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Слід зауважити, що у постановах від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи.

Крім того, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі від 10.07.2024 № 686/11198/22 зазначено, що під час встановлення юридичного факту смерті військовослужбовця, тобто оголошення померлим або визнання його безвісно відсутнім, не в усіх випадках заявники зазначають як заінтересованих осіб Міністерство оборони України або відповідну військову частину, які беруть участь у таких справах із метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Оскільки визнання у судовому порядку військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення виплати членам його сім`ї грошового забезпечення, а тому заінтересованою особою повинні бути Міністерство оборони України, або відповідна військова частина.

Суд, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть ОСОБА_3 .

При встановленні факту смерті підлягають з`ясуванню обставини та причина смерті згідно медичного класифікатора. При зазначених заявником обставинах без ідентифікації тіла та безспірного підтвердження смерті саме ОСОБА_3 , доводи щодо факту смерті вказаної особи засновані на припущеннях. Жодним свідком та документом достеменно не підтверджується цей факт смерті, в тому числі й самим заявником.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Надані суду докази можуть вважатись тими самими конкретними обставинами, що дають підстави звернутись до суду із заявою про оголошення особи померлою, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , про встановлення ОСОБА_3 під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької та Луганської областей.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258-259, 264-265, 268, 293, 294, 315, 317 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. В. Чепка