КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/207/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання провести перерахунок,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В.,-

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом.

ОСОБА_1 просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок суми кредиту за картками «Універсальна» та «Універсальна Голд» по рахунку № НОМЕР_1 згідно угоди № SAMDNWFC9 від 08 грудня 2014 року без урахування відсотків та штрафних санкцій з 20 листопада 2015 року та по день ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Управління Державної спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області.

В 2014 році позивачем відкрито кредитну лінію в АТ КБ «ПриватБанк», рахунок № НОМЕР_1.

ОСОБА_1 зазначає, що має право на отримання пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року.

Позивач просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок суми кредиту щодо нарахованих процентів за користування кредитом у період з 20 листопада 2015 року та по день ухвалення рішення суду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про його час і місце повідомлена належним чином.

На адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк», перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження участі ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про зупинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами та проведення перерахунку сплачених відсотків за період користування карткою «Універсальна».

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 посилалась на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року.

До заяви позивачем долучено: копію довідки про проходження військової служби від 24 червня 2020 року № 240/30; копію службового посвідчення НОМЕР_2 .

АТ КБ «ПриватБанк» відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю усіх необхідних документів, передбачених роз`ясненням Міністерства оборони України за вх. № 18-0007/3072 від 18 січня 2019 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 вважала неправомірною відмову АТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок суми кредиту без урахування відсотків та штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Згідно із Законом України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Тобто на вказані пільги мають право мобілізовані позичальники, військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, залучених до проведення антитерористичної операції з метою виконання службових завдань.

Відповідний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 посилалась на наявність у неї пільг щодо сплати процентів, передбачених п. 15 ст. 14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

До заяви ОСОБА_1 долучено: копію довідки про проходження військової служби від 24 червня 2020 року № 240/30; копію службового посвідчення НОМЕР_2 .

Разом з тим, позивачем не надано до банку та до суду першої інстанції документів на підтвердження виконання нею обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь в антитерористичній операції в особливий період.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності ОСОБА_1 позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини не поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є обґрунтованим.

ОСОБА_1 не надано до банку та до суду першої інстанції доказів на підтвердження наявності підстав для застосування до спірних правовідносин п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Доводи апеляційної скарги про те, що до позовної заяви долучено копію контракту про проходження позивачем військової служби та копію службового посвідчення, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані документи лише засвідчують проходження апелянтом військової служби, але не підтверджують виконання нею обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 березня 2023 ухваленоз додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко