ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7314/24 Справа № 176/1372/23 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року в цивільній справі номер 176/1372/23 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, боржник Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, боржник Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , представник скаржника, адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни вирішено вважати неподаною та повернуто позивачу.

Із вказаним судовим рішенням не погодився скаржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року про повернення скарги та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, ухваленою з порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції не вказав, яким конкретно встановленим процесуальним законом вимогам не відповідає подана мною скарга, тобто не постався на конкретні частини або пункти вказаних статей та не цитував їх.

Суд першої інстанції в ухвалі про залишення скарги без руху навів такі аргументи, які не підпадають під порушення жодних встановлених ст. 175, 177 ЦПК України вимог до відповідного процесуального документу.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за скаргою, суд керувався невідповідністю скарги вимогам процесуального закону, а безпосередньо надав оцінку її обґрунтованості та фактично приступив до її вирішення по суті. На даній стадії суд не мав права вирішувати питання щодо наявності або відсутності достатніх доказів для обґрунтування вимог скарги, так само як і не міг дійти висновку щодо передчасності подачі скарги без вжиття стягувачем позасудових заходів )звернення з клопотанням до державного виконавця).

Неправомірним залишенням скарги без руху з подальшим поверненням скарги суд фактично вчинив процесуальні дії, які не мав би вчиняти на даній стадії судового процесу. Суд не міг в даний момент вирішити питання про достатність доказів для ухвалення рішення по суті скарги, а також вирішити питання наявності права у стягувача на звернення зі скаргою без застосування інших заходів врегулювання (звернення з клопотанням безпосередньо до державного виконавця).

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статі 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 13 статі 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено

повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 15 травня 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, боржник Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 60-63).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 71-72).

24 травня 2024 року представником скаржника адвокатом Мотузом О.В. подано заяву про продовження строків (а.с. 74-76зв).

Постановляючи ухвалу про повернення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що в задоволенні заяви представника скаржника адвоката Мотуза О.В. про продовження процесуального строку для усунення недоліків має бути відмовлено, скаржником вимоги ухвали суду від 16 травня 2024 року про залишення позовної заяви без руху не виконані.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов цього висновку з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність, зокрема, державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Так, відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; р еквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); з міст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Крім того, за усталеною судовою практикою скарга також має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в Законі України «Про виконавче провадження», зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 175 ЦПК України.

Згідно з пунктами 2-9 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).

Крім того, ЄСПЛ у пункті 35 рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії», пункті 32 рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року скаргу залишено без руху для надання копії постанови про зупинення провадження у виконавчому провадженні, за яким він є стягувачем, з припущенням того, що скаржник не знайомий із змістом оскаржуваної постанови та тим, хто з державних виконавців здійснює виконавче провадження.

Аналізуючи наведену вище ухвалу суду, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не вказав, яким саме встановленим цивільним процесуальним законом вимогам не відповідає скарга.

Крім того, у поданій 15 травня 2024 року скарзі було заявлено клопотання про витребування всіх матеріалів виконавчого провадження, у тому числі і оскарженої постанови.

24 травня 2024 року адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , тобто до спливу десятиденного строку встановленого ухвалою суду від 16.05.2024 року, за допомогою системи «Електронний суд» сформував клопотання, в якому просив продовжити раніше встановлений судом строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі посилаючись на те, що 16.05.2024 року ним було подано заяву до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України про надання копії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №73694727 на підтвердження чого надав копію заяви про витребування та квитанцію про відправлення її засобами поштового зв`язку.

Однак, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про повернення скарги заявникові.

Крім того, згідно зі змістом скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, у цій справі учасниками є: скаржник (стягувач) ОСОБА_1 , боржник ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 також, вбачається, що при розподілу скарги на дії державного виконавця, учасником процесу, зокрема, зазначено боржника ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 70).

Однак, місцевий суд помилково не вказав в оскаржуваній ухвалі від 04 червня 2024 року заінтересовану особу - боржника ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

За змістом пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

За таких обставин суд першої інстанції, з підстав наведених в ухвалі від 16 травня 2024 року, дійшов помилкового висновку про те, що скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а в подальшому про визнання скарги неподаною і повернення її скаржнику, припустився надмірного формалізму. Оскільки оцінка законності та обґрунтованості вимог скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., має бути надана судом при прийнятті судового рішення у справі у відповідності до положень статті 451 ЦПК України.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 379 ЦПК України і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович задовольнити.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: