КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/291/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Група Україна» про стягнення премії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А.,-

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Медіа Група Україна» премію у розмірі 3 005 226 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19 березня 2019 року по 31 березня 2023 року працював на посаді директора з управління персоналом у ТОВ «Медіа Група Україна».

Пунктом 6.3 трудового договору визначено, що працівник може отримати щорічну премію до 50 % щорічного окладу за результатами роботи за рік за умови виконання ключових показників ефективності («КПЕ») та за погодженням, у разі необхідності, з відповідними органами управління роботодавця.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 01 квітня 2020 року розмір щорічної премії збільшено до 70 % від щорічного окладу.

У 2022 році ОСОБА_1 щорічна премія за результатами роботи 2021 року не виплачена, трудові відносини припинено.

ОСОБА_1 вважав, що відповідачем не виконано умови трудового договору. Просив стягнути з ТОВ «Медіа Група Україна» премію у розмірі 3 005 226 грн 00 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні названого позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції за підсудністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Медіа Груп Україна» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити.

Представник ТОВ «Медіа Груп Україна» заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасниківсправи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до умов укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Медіа Груп Україна» трудового договору виплата премії є правом, а не обов`язком роботодавця. Вказав, що представник товариства обґрунтував заперечення та підстави невиплати премії позивачу. ОСОБА_1 вказані обставини не спростував.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що відповідно до умов трудового договору № 116 від 19 березня 2023 року з 19 березня 2019 року по 31 березня 2023 року ОСОБА_1 працював на посаді директора з управління персоналом у ТОВ «Медіа Група Україна».

Відповідно до п. 6.1 трудового договору працівнику щомісяця виплачується заробітна плата в розмірі 357 765 грн 00 коп.

Згідно п. 6.3 трудового договору, працівник може отримати щорічну премію до 50 % щорічного окладу за результатами роботи за рік за умови виконання ключових показників ефективності («КПЕ») та за погодженням, у разі необхідності, з відповідними органами управління роботодавця.

Додатковоюугодою № 3 від 01 квітня 2020 року п. 6.3. трудового договору змінено та розмір щорічної премії збільшено до 70 % від щорічного окладу.

У 2020 році ОСОБА_1 нарахована та виплачена щорічна премія у розмірі 1 510 460 грн 94 коп., за результатами роботи за 2019 рік на підставі виконання КПЕ.

В 2021 році позивачу виплачена щорічна премія у розмірі 2 666 439 грн 33 коп. за результатами роботи за 2020 рік на підставі виконання КПЕ.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 зазначив, що у 2022 році щорічна премія за результатами роботи 2021 року не виплачена. Трудові відносини між сторонами припинено. Вважав, що розмір премії за 2021 рік становить 3 005 226 грн 00 коп.: 70 % від (357 765 грн 00 коп. (оклад) * 12 місяців = 3 005 226 грн 00 коп.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата -це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Заст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року за № 760/1125/20-ц зроблено висновок: «На контракт, як особливу форму трудового договору, поширюються норми законодавчих, інших нормативно-правових актів, які стосуються трудового договору, в тому числі принцип обов`язковості умов укладеного договору для його сторін. Зміни та доповнення до контракту вносяться тільки за домовленістю сторін, складеною у письмовій формі.

У спірних правовідносинах щоквартальні та річна премії не є винагородою, що має разовий характер і застосовується як захід заохочення працівника на підставі статей 140, 143-146 КЗпП України. За своєю правовою природою встановлені контрактом з позивачем премії передбачені системою оплати праці та є складовою структури заробітної плати, закріпленої у статті 2 Закону України «Про оплату праці», а саме додаткової заробітної плати.

Виплата премій як заходу заохочення є правом роботодавця, вона не може мати обов`язкового характеру, тобто не може бути передбачена контрактом як обов`язок роботодавця.

Натомість виплата премій, передбачених системою оплатою праці, що є складовою структури заробітної плати, є обов`язком роботодавця, передбаченим укладеним з працівником контрактом.

Водночас премії, передбачені контрактом, про які йдеться у спірних правовідносинах, як і інші премії, передбачені системою оплати праці, не нараховуються і не виплачуються автоматично, їх виплата залежить від результатів праці працівника, а саме досягнення умов і показників преміювання, визначених у положенні про преміювання, про що зазначалося вище. Рішення про виплату премії приймає роботодавець на підставі виконаних працівником умов і досягнутих показників преміювання.

До контракту, укладеного з позивачем, додається Карта оцінки результатів праці членів правління. Підстави виплати премій, їх розмір повинні визначатись компетентним органом управління АТ «Укрзалізниця», а саме Наглядовою радою.

Підставою для визначення їх розміру є розгляд Наглядовою радою виконання показників Карти оцінки результатів прані члена правління.

Таким чином, при встановленні досягнутих результатів праці (умов і показників преміювання, показників преміювання, які для членів виконавчого органу передбачені Картою оцінки результатів членів правління) виплата премій роботодавцем є обов`язковою. Своєю чергою, в разі недосягнення встановлених показників преміювання, ці премії не виплачуються або зменшуються в розмірі (за наявності підстав), і це не може розглядатися як порушення роботодавцем умов контракту з членом виконавчого органу акціонерного товариства.»

Так, відповідно до п. 6.3 договору працівник може отримати щорічну премію до 50 % щорічного окладу за результатами роботи за рік за умови виконання ключових показників ефективності (КЕП) та за погодженням, у разі необхідності, з відповідними органами управління роботодавця.

Додатковоюугодою № 3 від 01 квітня 2020 року п. 6.3. трудового договору змінено та розмір щорічної премії збільшено до 70 % від щорічного окладу.

До матеріалів справи долучено копію Статуту ТОВ «Медіа Група Україна», затвердженого Загальними зборами учасників 23 травня 2016 року.

Зап. 17.14.24 Статуту питання щорічного преміювання відноситься до компетенції Наглядової ради.

Разом з тим, в 2022 році Наглядова рада товариства з вказаного питання не збиралася, питання преміювання працівників товариства не вирішувалось.

Враховуючи, що відповідно до умов трудового договору, премія працівникам виплачується за результатами роботи за рік за умови виконання ключових показників ефективності (КЕП), а у 2022 році Наглядовою радою питання преміювання не вирішувалось, відтак, виплата премії ОСОБА_1 не є обов`язком ТОВ «Медіа Група Україна».

Висновок суду першої інстанції про те, що виплата премії позивачу є правом товариства, а не обов`язком є правильним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції прийнято необґрунтоване рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки судом взято до уваги всі наявні в матеріалах справи документи, а саме: копію Статуту ТОВ» Медіа Група Україна», затвердженого Загальними зборами учасників 23 травня 2016 року, копію трудового договору № 116, копії додаткових угод та ін.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 листопада 2023 ухваленоз додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко