РІШЕННЯ

Іменем України

21.08.2024 Справа №607/12190/24 Провадження №2/607/2728/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» (далі за текстом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 37867 від 14.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 14117,71 грн.

Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню у зв`язку із порушенням приватним нотаріусом порядку вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки вимоги, пред`явлені відповідачем, не є безспірними. Указані обставини, на думку позивача, є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також у порушення вимог п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не був наданий нотаріально посвідчений договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», а тому у нотаріуса не було підстав для вчинення цього виконавчого напису.

Крім цього, позивач зазначила, що відповідач не направляв на адресу позивача вимогу про сплату заборгованості з наданням підтвердження суми нарахованого боргу (чи без такого) та повідомлення про намір вчинити виконавчий напис нотаріуса.

Разом з тим в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі оскаржуваного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. стягнуто з позивача кошти у сумі 1935,94, з яких: 1347,68 грн перераховано стягувачу; 134,74 грн основна винагорода приватного виконавця; 453,52 грн витрати виконавчого провадження.

За таких підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 37687 від 14.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., та повернути позивачеві стягнуті за виконавчим написом кошти у сумі 1347,68 грн та збитки у сумі 588,26 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

04.06.2024 вжиті заходи забезпечення даного позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66891554, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області на підставі виконавчого напису № 37687 від 14.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

04.06.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 02.07.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

12.06.2024 через систему «Електронний суд» відповідач подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, а також просив у задоволенні позову та стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу відмовити.

02.07.2024 судове засідання відкладене на 21.08.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи.

У судове засідання 21.08.2024 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Яресько Т.В., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. При поданні позовної заяви представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи здійснювати за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю.

У судове засідання 21.08.2024 відповідач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, явку уповноваженого представника не забезпечив. Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду клопотання, у якому просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов не визнала та просила у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання 21.08.2024 інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Правом подання пояснень третьої особи учасники справи не скористалися. Заяви чи клопотання на день розгляду справи до суду не надходили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що 11.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 2574929 (а.с. 20-25).

14.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 37867, згідно з яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» пропонується стягнути заборгованість за вказаним вище договором за період з 07.04.2021 до 11.05.2021 у сумі 14117,71 грн, з яких: 4082 грн заборгованість за тілом кредиту; 8155,71 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 950 грн заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, а також 930 грн - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 19).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області від 20.09.2021 відкрите виконавче провадження ВП № 66891554 з примусового виконання виконавчого напису № 37867 від 14.05.2021 (а.с.26).

Відтак суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з вчиненням та виконанням виконавчого напису нотаріуса та регулюються Законом України «Про нотаріат» та іншими нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а саме станом на 14.05.2021.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом встановлений Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом Порядок), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, можливе лише за нотаріально посвідченими договорами. При цьому для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 та в якій зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відтак суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріусу не був наданий нотаріально засвідчений кредитний договір, нотаріус належним чином не перевірив безспірність сум, які були нараховані відповідачем. Крім того, відповідач не надіслав позивачу письмову вимогу про усунення порушень.

Перевіривши доводи позивача у повному обсязі, суд доходить таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитний договір № 2574929 від 11.12.2020 не є нотаріально посвідченим, а відтак не є документом, за яким стягнення заборгованості може провадитись у безспірному порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому.

Докази на спростування таких доводів позивача відповідач суду не надав.

Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим суд вважає хибними доводи позивача про обов`язок надіслання стягувачем боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Так, дійсно відповідно до Переліку документів для одержання виконавчого напису, зокрема, подаються: засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Однак вказані вище положення містяться у п. 1-1 Переліку документів, який регулює порядок стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, виданого на основі іпотечного договору, що передбачає право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Докази того, що кредитний договір № 944334590 від 18.12.2018 є договором, визначеним у п. 1-1 Переліку документів, позивач суду не надав.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що положення п. 1-1 Переліку документів не поширюються на правовідносини, які виникають з кредитного договору та які мають місце між сторонами цього спору.

З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач довела, а відповідач не спростував, що виконавчий напис № 37867 від 14.05.2021 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі кредитного договору № 2574929 від 11.12.2020, який не був нотаріально посвідчений, та за відсутності доказів безспірності пред`явлених вимог, а відтак позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про повернення стягнутих коштів суд зазначає таке.

Частина 1 ст. 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Як убачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження № 66891554 від 20.09.2021, ОСОБА_1 необхідно сплатити у порядку примусового виконання виконавчого напису № 37867 заборгованість за виконавчим документом у сумі 14117,71 грн та основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження за реквізитами, де отримувачем зазначений ОСОБА_3 . Указане також підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. № 4895 від 16.05.2024 (а.с. 39), з якого вбачається, що у рамках виконавчого провадження № 66891554 всього стягнуто 1935,94 грн, з яких: 1347,68 грн перераховано стягувачу; 134,74 грн основна винагорода приватного виконавця; 453,52 грн витрати виконавчого провадження.

Указане дає підстави суду дійти висновку, що позивач на виконання виконавчого напису нотаріуса № 37867 від 14.05.2021 сплатив стягувачу кошти у сумі 1347,68 грн. Однак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правова підстава, на якій відповідач набув ці кошти, відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути дані кошти позивачеві. При цьому обставини, за яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, судом не встановлені. За таких підстав суд доходить висновку, що позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір за одну вимогу немайнового характеру та за одну вимогу майнового характеру у сумі 1937,92 грн, що підтверджується квитанцією № 1137-0288-3028-9610 від 31.05.2024.

Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, надання позивачу адвокатом Яреськом Т.В. професійної правничої допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1622444 від 31.05.2024 (а.с. 44), який виданий на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 24092 від 07.05.2024 (а.с. 44-46).

Згідно з п. 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги № 24092 від 07.05.2024 клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої (правової) допомоги № 24092 від 07.05.2024 розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Як вбачається з Додатку № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 24092 від 07.05.2024, вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксовану суму 10000 грн (а.с. 46).

Факт перерахунку позивачем коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн підтверджується копією розрахункової квитанції № 31/05.24 про отримання гонорару до Договору від 07.05.2024 (а.с. 48).

Суд враховує, що відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд приймає до уваги незначну складність та характер даної справи, сталу судову практику з розгляду справ даної категорії, невеликий обсяг наданих суду доказів, відсутність значної кількості процесуальних документів, поданих під час розгляду даної справи, а також неявку представника позивача у судове засідання.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім цього, відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З урахуванням даних норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, та приймаючи до уваги відсутність клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2024.

Керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 158, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 37867, вчинений 14.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у сумі 14117 (чотирнадцять тисяч сто сімнадцять) гривень 71 копійка за кредитним договором № 2574929 від 11.12.2020.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпідставно набуті кошти у сумі 1347 (одна тисяча триста сорок сім) гривень 68 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у виді судового збору у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2024, у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66891554, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем на виконання виконавчого напису, вчиненого 14.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрованого у реєстрі за № 37867, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Яресько Тарас Віталійович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: вул. Мала Житомирська, буд. 6/5, м. Київ.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович, місцезнаходження: вул. Торговиця, буд. 32А, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 26.08.2024.