Справа № 449/1456/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Савчака А.В.,

секретаря судових засідань Винницької А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач покликаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні дочки з 2020 року, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не допомагає дитині фінансово і не цікавиться її життям.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Настоює на позбавленні батьківських прав відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду нотаріально завірену заяву в якій не заперечив про позбавлення його батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 . Справу просить слухати у його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім цього орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради подав до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

При прийнятті рішення суд бере до уваги встановлені обставини справи, поведінку батька відповідача. Відповідач не надав суду доказів, що він вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, цікавиться її станом здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дитину, надає матеріальну підтримку, бере участь у вихованні дитини.

Згідно свідоцтва про народження слідує, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Рішенням Перемишлянського районного суду від 18.03.2020р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 16.09.2023р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 29.09.2023р. має борг по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 в сумі 88000,00грн.

Згідно нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 не заперечив про позбавлення його батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 .

Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунулася від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з дитиною, не проявляє ініціативи до зустрічей, тобто не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї, хоча це є його обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства.

Установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідачем від виконання обов`язків по вихованню дитини.

Саме такий крайній захід як позбавлення батьківських прав підлягає застосуванню до відповідача, який ухилився від виконання батьківських обов`язків.

Ураховуючи викладене та визнання відповідачем позову, а також те, що таке визнання не суперечить закону і непорушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить переконання про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2

АДРЕСА_2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради

м.Львів, проспект Червоної Калини, 66

Суддя А. В. Савчак