Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024Справа №607/24307/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., за участю секретаря судового засідання Тинкалюк Є.І., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування і розпорядження майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ТОВ «ФК «Горизонт», Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування і розпорядження майном шляхом зняття арешту майна ОСОБА_2 , застосований постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (в даний час - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) від 08.02.2017 року серія та номер: 37888333 та виключення з Державного реєстру речових прав запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_2 : номер запису про обтяження: 18920691; дата та час державної реєстрації: 08.02.2017 року 15:34:32; вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37888333 від 08.02.2017 року, видавник і обтяжувач: відділ примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Тернопільській області; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ); опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що 8 травня 2008 року ОСОБА_2 (іпотекодавцем) укладено іпотечний договір №1768 з акціонерним банком «Київська Русь» (іпотекодержателем) для забезпечення вимоги останнього, що випливає з кредитного договору №26-08/1 від 8 травня 2008 року, укладеного іпотекодержателем та ОСОБА_3 , як позичальником, про одержання кредиту у сумі 600 000 грн.

Предметом іпотеки в договору значилась квартира

АДРЕСА_1 загальною площею 67,9 кв.м., у тому числі житловою площею 37,3 кв.м., яка належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського МНО Білецькою Н.А. 13 червня 2003 року за реєстровим №4727 та зареєстрованого

Тернопільським МБТІ 17 червня 2003 року за №2068. Дана квартира передавалась в наступну іпотеку за згодою іпотекодержателя ВАТ іпотекою КБ «Надра», 8 травня 2008 року за №2/1-21-2. Попередньою забезпечувалось виконання боргових зобов`язань ОСОБА_4 , який був позичальником кредитних коштів ВАТ КБ «Надра» згідно з кредитним договором №45/2006-МК від 2 лютого 2006 року.

12 травня 2008 року ОСОБА_2 (іпотекодавцем) укладено ще один іпотечний договір №1715 з ПАТ «Київська Русь» (іпотекодержателем) для забезпечення вимоги останнього, що випливає з кредитного договору №26-08/1 від 8 травня

2008 року, укладеного іпотекодержателем та ОСОБА_3 , як позичальником, про одержання кредиту у сумі 600 000 грн. Предметом іпотеки в договору були житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 43,2 кв.м., у тому числі, житловою площею 34,3 кв.м, що належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського РНО Бриксою Т.І. 19 липня 2006р. за реєстровим № 2555; земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,15 гектарів (кадастровий номер :02:0010931) і належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД №228284, виданого Управлінням земельних ресурсів у Тернопільському районі 19 лютого 2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського РНО Бриксою Т.І. 19 липня 2006р. за реєстровим №2553.

В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 6 вересня 2010 року задоволено частково позов Акціонерного банку «Київська Русь»: стягнуто на його користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №26-0811 від 08.05.2008 року в сумі 750 772, 61 грн. шляхом звернення стягнення на вказані вище предмети іпотеки і їхнього продажу з прилюдних торгів. На виконання зазначеного рішення 19 листопада 2011 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчі листи, які отримано представником стягувача - банку «Київська Русь».

На підставі даних листів відділом примусового виконання рішень управління

державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у

Тернопільській області (в даний час - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) відкриті виконавче

провадження №37888333 (щодо звернення стягнення на заставлене майно) та №3788847 (щодо стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та держмита, сплаченого при подачі заяви) та застосовано арешт майна ОСОБА_2 .

Державним реєстратором Банахом В.Д., відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 8 лютого 2017 року на підставі постанови про арешт майна боржника від 08.02.2017 року серія та номер: 37888333 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна обтяження (арешт нерухомого майна), номер запису 18920691.

Згідно з протоколом №208787 від 19 листопада 2016 року реалізовано майно

ОСОБА_2 , що перебувало в іпотеці: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 43,2 кв.м., у тому числі, житловою площею 34,3 кв.м. та земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,15 гектарів

(кадастровий номер :02:0010931).

Реалізація будинку і земельної ділянки підтверджується також витягом з Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,

Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 6 березня 2023 року.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області скасовано винесений у виконавчому провадженні №37888333 процесуальний документ - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 від 26 вересня 2019 року.

В процесі виконавчого провадження було встановлено, що, після реалізації на прилюдних торгах вказаного вище майна, у ОСОБА_2 , із майна, переданого в іпотеку, залишилась лише квартира АДРЕСА_1 загальною площею 67,9 кв.м., що відносилась до нерухомого житлового майна, на яке, згідно з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не могло бути примусово звернено стягнення.

Враховуючи вимоги п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто в зв`зяку з наявністю встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 25 листопада 2019 року винесено постанову про

повернення виконавчого документа стягувачу.

В даній постанові вказано строк, протягом якого стягувач вправі повторно подати для виконання виконавчий лист - 25.11.2022 року, однак, як вбачається із Автоматизованої системі виконавчого провадження станом на 6 грудня 2023 року виконавчі провадження на підставі виконавчого листа, виданого судом у справі №2-9544/10 не відкривались, є лише інформація про завершення виконавчого провадження №37888333.

Виконавче провадження № 37888333 знищено, про що внесено відповідний запис до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23 січня 2023 року - інформація про дану обставина міститься в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду від

3 травня 2023 року (справа №2-9544).

Крім того, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 31 жовтня 2019 року закінчене виконавче провадження №3788847 - в повному обсязі ОСОБА_2 сплачені на користь стягувача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700 грн. держмита, сплаченого при поданні позовної заяви. Вказані постанови стягувачем не оскаржувались.

Згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.04.2020 року у спразі

№2-9544/10 замінено стягувача ПАТ «Київська Русь» на правонаступника ТОВ

«Фінансова компанія «Горизонт» з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.09.2010 року про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №26-0811 від 08.05.2008 року на предмет іпотеки, однак, новий стягувач не подавав повернутий попередньому стягувачу виконавчий лист до виконавчої служби в зв`язку з його втратою, а у видачі дубліката виконавчого листа ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2020 року у справі №2-9544/10 відмовлено.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67,9 кв.м., у тому числі житловою площею 37,3 кв.м., яка належала ОСОБА_5 і, перед передачею в іпотеку Акцонерному банку «Київська Русь», вже перебувала в іпотеці згідно з договором, укладеним з ВАТ КБ «Надра», набуло товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» в зв`язку з відступленням банком прав вимоги.

Дана квартира реалізована і її власником в даний час є інша особа, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 6 грудня 2023

року.

Після реалізації житлового будинку з надвірними будівлями за адресою

АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 іншого майна,

переданого в іпотеку, у ОСОБА_2 немає.

Зазначає, що іпотечні зобов`язання ОСОБА_2 описаними вище іпотечними договорами припинені. Оскільки у наведених вище постановах виконавчої служби не містилось рішення про зняття арешту нерухомого майна, 7 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування такого арешту і зняття обтяження, однак, отримала відмову.

6 березня 2023 року та 6 грудня 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом

Нуждою Ф.Т. - відповідно до повноважень і доручень, викладених в договорі про надання правової допомоги від 28 лютого 2023 року, одержані Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна.

В даних Інформаціях і далі міститься запис про обтяження №18920691 (спеціальний розділ) від 08.02.2017 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 37888333, виданої 08.02.2017 року та про суб`єкта обтяження - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Реалізація майна, що перебувало в іпотеці (житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 ) та набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ), враховуючи норми Закону України «Про іпотеку» свідчать про повне виконання виконавчого документа, а приймаючи до уваги сплату витрат, пов?язаних з його примусовим виконанням - про відсутність підстав для збереження чинності арешту майна ОСОБА_2 .

Наявність застосованого виконавчою службою арешту не переданого в іпотеку невизначеного обсягу всього іншого майна ОСОБА_2 після виконання нею своїх іпотечних зобов`язань порушує її цивільні права та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження таким майном, яке не було і не є предметом іпотеки, обмежує її право власності на це майно, створює перешкоди у володінні, користуванні і розпорядженні ним.

Таке Право ОСОБА_6 оспорюється і не визнається органом державної виконавчої служби та наступним стягувачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт».

На підставі викладеного, просить позов задовольнити в повному обсязі.

17 січня 2024 року судом зареєстровано відзив представника відповідача Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, у якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №37888333 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9544 виданого Тернопільським міськрайонним судом 17.11.2010 про стягнути заборгованість за кредитним договором № 26-08/1 від 08.05.2008 року в сумі 750 772,60 гривень на користь Акціонерного банку «Київська Русь» з ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_2 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_2 . - Житловий будинок з надвірними спорудами площею 43,2 кв. м., житлова площа становить 34,3 кв.м., належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського РНО Бриксою Т.І. 19 липня 2006р. за реєстровим №2555.

Згідно з протоколом №208787 сформованим 19 листопада 2016 року, реалізовано майно боржника ОСОБА_2 , а саме: предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 43,2 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :02:001:0931, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог ст. 59 Закону 08.02.2017 державним виконавцем Відділу винесено

постанову про зняття арешту з майна боржника, а саме: житловий будинок з

надвірними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 43,2 м.кв., -

що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельна ділянка

площею 0,15 га, кадастровий номер :02:001:0931, що находиться за

адресою: АДРЕСА_2 . Дані внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В ході виконання виконавчого провадження № 37888333 державним виконавцем

08.02.2017 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника на все

нерухоме майно боржника - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), - окрім земельної ділянки, кадастровий номер: :02:001:0931, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - у зв?язку із реалізацією вищевказаного майна.

Керуючись вимогами п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на момент винесення постанови) 25.11.2019 державним. виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно вимог ч.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається, у всіх інших випадках арешт може бути знятий згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», або за рішенням суду.

Враховуючи вищенаведене, в разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» арешт державним виконавцем не знімається.

Зазначає, що враховуючи вище викладене, у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту.

Представник позивача, адвокат Нужда Ф.Т. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила повністю задовольнити.

Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, однак в відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Горизонт» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, що не перешкоджає суду вирішувати спір по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будьякого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 8 травня 2008 року ОСОБА_2 (іпотекодавцем) укладено іпотечний договір №1768 з акціонерним банком «Київська Русь», (іпотекодержателем) для забезпечення вимоги останнього, що випливає з кредитного договору №26-08/1 від 8 травня 2008 року, укладеного іпотекодержателем та ОСОБА_3 , як позичальником, про одержання кредиту у сумі 600 000 грн.

Предметом іпотеки в договору значилась квартира

АДРЕСА_1 загальною площею 67,9 кв.м., у тому числі житловою площею 37,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільськогол МНО Білецькою Н.А. 13 червня 2003 року за реєстровим №4727 та зареєстрованого Тернопільським МБТІ 17 червня 2003 року за №2068.

Дана квартира передавалась в наступну іпотеку за згодою іпотекодержателя - ВАТ

КБ «Надра», даною 8 травня 2008 року за №2/1-21-2. Попередньою іпотекою забезпечувалось виконання боргових зобов`язань ОСОБА_4 , який був позичальником кредитних коштів ВАТ КБ «Надра» згідно з кредитним договором №45/2006-МК від 2 лютого 2006 року.

12 травня 2008 року ОСОБА_2 (іпотекодавцем) укладено ще один іпотечний договір №1715 з акціонерним банком(ПАТ) «Київська Русь» (іпотекодержателем) для забезпечення вимоги останнього, що випливає з кредитного договору №26-08/1 від 8 травня

2008 року, укладеного іпотекодержателем та ОСОБА_3 , як позичальником, про одержання кредиту у сумі 600 000 грн.

Предметом іпотеки в договору були житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2

загальною площею 43,2 кв.м., у тому числі, житловою площею 34,3 кв.м, що належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського РНО Бриксою Т.І. 19 липня

2006р. за реєстровим № 2555; земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,15 гектарів (кадастровий номер :02:0010931) і належить

іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД №228284, виданого Управлінням земельних ресурсів у Тернопільському районі 19 лютого 2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. посвідченого приватним нотаріусом тернопільського РНО Бриксою Т.І. 19 липня 2006р. за реєстровим №2553.

В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 6 вересня 2010 року задоволено частково позов ПАТ «Київська Русь»: стягнуто на його користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №26-0811 від 08.05.2008 року в сумі 750 772, 61 грн шляхом звернення стягнення на вказані вище предмети іпотеки і їхнього продажу з прилюдних торгів.

На виконання зазначеного рішення 19 листопада 2011 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчі листи, які отримано представником стягувача - банку «Київська Русь».

На підставі даних листів відділом примусового виконання рішень управління

державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у

Тернопільській області (в даний час - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) відкриті виконавчі

провадження №37888333 (щодо звернення стягнення на заставлене майно) та №3788847 (щодо стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та держмита, сплаченого при подачі заяви) та застосовано арешт майна ОСОБА_2 . Державним реєстратором Банахом В.Д., відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 8 лютого 2017 року на підставі постанови про арешт майна боржника від 08.02.2017 року серія та номер: 37888333 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ), Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна обтяження (арешт нерухомого майна), номер запису 18920691.

Згідно з протоколом №208787 від 19 листопада 2016 року реалізовано майно

ОСОБА_2 , що перебувало в іпотеці: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2

загальною площею 43,2 кв.м., у тому числі, житловою площею 34,3 кв.м. та земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,15 гектарів

(кадастровий номер :02:0010931).

Реалізація будинку і земельної ділянки підтверджується також витягом з Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,

Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 6 березня 2023 року.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління

державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області скасовано винесений у виконавчому провадженні №37888333 процесуальний документ - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 від 26 вересня 2019 року.

В процесі виконавчого провадження було встановлено, що, після реалізації на прилюдних торгах вказаного вище майна, у ОСОБА_2 , із майна, переданого в іпотеку, залишилась лише квартира АДРЕСА_1 загальною площею 67,9 кв.м., що відносилась до нерухомого житлового майна, на яке, згідно з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не могло бути примусово звернено стягнення.

Враховуючи вимоги п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто в зв`зяку з наявністю встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 25 листопада 2019 року винесено постанову про

повернення виконавчого документа стягувачу.

В даній постанові вказано строк, протягом якого стягувач вправі повторно подати для виконання виконавчий лист - 25.11.2022 року, однак, як вбачається із Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 6 грудня 2023 року виконавчі провадження на підставі виконавчого листа, виданого судом у справі №2-9544/10 не відкривались, є лише інформація про завершення виконавчого провадження №37888333.

Виконавче провадження № 37888333 знищено, про що внесено відповідний запис до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23 січня 2023 року - інформація про дану обставина міститься в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду від

3 травня 2023 року (справа №2-9544).

Крім того, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 31 жовтня 2019 року закінчене виконавче провадження №3788847 - в повному обсязі ОСОБА_2 сплачені на користь стягувача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700 грн. держмита, сплаченого при поданні позовної заяви.

Вказані постанови стягувачем не оскаржувались.

Згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.04.2020 року у спразі

№2-9544/10 замінено стягувача ПАТ «Київська Русь» на правонаступника ТОВ

«Фінансова компанія «Горизонт» з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.09.2010 року про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №26-0811 від 08.05.2008 року на предмет іпотеки, однак, новий стягувач не подавав повернутий попередньому стягувачу виконавчий лист до виконавчої служби в зв`язку з його втратою, а у видачі дубліката виконавчого листа ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2020 року у справі №2-9544/10 відмовлено.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67,9 кв.м., у тому числі житловою площею 37,3 кв.м., яка належала ОСОБА_7 і, перед передачею в іпотеку Акціонерному банку «Київська Русь», вже перебувала в іпотеці згідно з договором, укладеним з ВАТ КБ «Надра», набуло товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» в зв`язку з відступленням банком прав вимоги.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками.

Дана квартира реалізована і її власником в даний час є інша особа, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06 грудня 2023

року.

Після реалізації житлового будинку з надвірними будівлями за адресою

АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 , іншого майна, переданого в іпотеку у ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ст. ст. 11, 17 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов?язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, а тому іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки.

Із системного аналізу наведених вище обставин та норм закону вбачається, що

іпотечні зобов`язання ОСОБА_2 описаними вище іпотечними договорами припинені.

Оскільки у наведених вище постановах виконавчої служби не містилось рішення про зняття арешту нерухомого майна, 07 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування такого арешту і зняття обтяження, однак, отримала відмову.

06 березня 2023 року та 06 грудня 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом

Нуждою Ф.Т. - відповідно до повноважень і доручень, викладених в договорі про надання правової допомоги від 28 лютого 2023 року, одержані Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна.

В даних Інформаціях і далі міститься запис про обтяження №18920691 (спеціальний розділ) від 08.02.2017 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 37888333, виданої 08.02.2017 року та про суб`єкта обтяження - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини., зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має

право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що

відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому

виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов?язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Реалізація майна, що перебувало в іпотеці (житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 ) та набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ), враховуючи наведені вище норми Закону України «Про іпотеку» свідчать про повне виконання виконавчого документа, а приймаючи до уваги сплату витрат, пов?язаних з його примусовим виконанням - про відсутність підстав для збереження чинності арешту майна ОСОБА_2 .

Наявність застосованого виконавчою службою арешту не переданого в іпотеку невизначеного обсягу всього іншого майна ОСОБА_2 після виконання нею своїх іпотечних зобов`язань порушує її цивільні права та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження таким майном, яке не було і не є предметом іпотеки, обмежує її право власності на це майно, створює перешкоди у володінні, користуванні і розпорядженні ним.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною другою статті 56 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки.

Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини п`ятої цієї норми, у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Частина четверта ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачає зняття арешту за рішенням суду.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі N 905/386/18 (провадження N 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження N 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі N 554/5912/19-ц (провадження N 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі N 331/1383/20 (провадження N 61-7109св22).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом позову ОСОБА_2 , який стосується відповідача - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях - є усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування і розпорядження майном шляхом припинення його дій відповідача, які порушують право власності, а зняття арешту майна через його скасування є способом усунення вказаних перешкод.

Тому такий спосіб захисту кореспондується нормам Закону України «Про виконавче провадження», статтям 316,319,321, 391, 392 Цивільного кодексу України та статтям ст. ст. 11, 17 Закону України «Про іпотеку».

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

В позовній заяві обґрунтована відсутність такого документа, як і виконання ОСОБА_2 вимог законодавства, що регулює іпотечні зобов`язання, а тому її позовні вимоги є законними.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Аналізуючи вищенаведене, зокрема те, що судом не встановлено наявності правових підстав для збереження арешту вищевказаного нерухомого майна, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право на вільне володіння, користування і розпорядження даним нерухомим майном.

Суд, також звертає увагу, що позивач позбавлений можливості іншим способом захисту своїх прав, аніж скасування арешту з даного майна.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом зняття арешту майна ОСОБА_2 , застосований постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (в даний час - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) від 08.02.2017 року серія та номер: 37888333.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачів в рівних частках.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати арешт із майна ОСОБА_2 , застосований постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 37888333, виданий 08.02.2017, видавник: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на користь ОСОБА_2 536,80 грн судового збору.

Стягнути з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_2 536,80 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: смт Великі Бірки Тернопільський район Тернопільська область.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», , адреса: вул. Шота Руставелі, 44, офіс 104, м. Київ.

Відповідач: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, , адреса: вул. Грюнвальдська, 11 м. Івано-Франківськ, 76018.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк