КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/6067/23 Головуючий у І інстанції - Кошель Б.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

установив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 24жовтня 2020 року о 12 год 00 хв в м. Біла Церква по бульвару Олександрійському, 125 сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 , яка керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 10.1, 2.36 Правил дорожнього руху України, допустила зіткнення з транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з НОМЕР_2 під її керуванням.

Внаслідок ДТП належний їй на праві власності автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, що спричинило їй матеріальні збитки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №192758832 від 10 квітня 2020 року.

Оскільки між нею та водієм ОСОБА_2 було досягнуто згоди, щодо обставин ДТП, відповідач добровільно визнала та не заперечувала свою вину у скоєнні правопорушення, враховуючи наявність страхових полісів, ними відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обопільно було складено повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди (Європротокол) та подано його страховику для виплати страхового відшкодування.

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 жовтня 2020 року, підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи, проведеної на виконання ухвали суду від 27 вересня 2021 року у справі №357/6557/21.

Однак, за результатами розгляду, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повідомило їй про відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування.

В червні 2021 року вона звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування, але за результатами судового розгляду, постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі №357/6557/21 у задоволенні її позову відмовлено.

Таким чином, оскільки страховою компанією відповідача не відшкодовано вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_2 , внаслідок чого належний їй транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, що спричинило матеріальні збитки, тому вважає, що збитки мають бути відшкодовані особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки), завданого їй при ДТП, які нею понесені на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу становить 27800 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №1322 від 24 листопада 2020 року, актом виконаних робіт від 28 грудня 2020 року зі станції технічного обслуговування та квитанцією до прибуткового касового ордера №1322 від 28 грудня 2020 року.

Крім цього, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу може бути підтверджена висновком експертного дослідження, яке ПрАТ «СК «Арсенал страхування» зобов`язане було провести відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відтак, враховуючи що вина відповідача в пошкодженні її транспортного засобу встановлена, витрачені нею кошти на ремонт автомобіля підтверджені належним чином, вважає, що має право на відшкодування у повному обсязі завданої їй майнової шкоди.

Крім майнової шкоди, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, їй завдано і моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням автомобіля.

Просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 27800 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

31 жовтня 2023 року позивач подала клопотання, в якому просила залучити ПрАТ «СК «Арсенал страхування» до участі у зазначеній справі

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року було залучено до участі у зазначеній справі у якості співвідповідача ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

Також позивачем було надано уточнену позовну заяву, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9840 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на свою користь 17960 грн. страхового відшкодування.

Судові витрати покласти на відповідачів.

02 квітня 2024 року позивач надала до суду заяву про уточнення (збільшення, зменшення) позовних вимог.

Просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 6255, 46 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на свою користь 21544, 54 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 21544,54 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 705,14 грн., всього 22249,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6255,46 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 368,46 грн., всього 11623,92 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що позивач у червні 2021 року звернулася із позовом до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просила стягнути на свою користь страхове відшкодування у зв`язку із пошкодженням належного їй транспортного засобу Skoda Fabia, р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 жовтня 2020 року.

При цьому, обґрунтовувала свій позов наявністю полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №192758832.

Справа № 357/6557/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про стягнення страхового відшкодування перебувала на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, а згодом Київського апеляційного суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року задоволено апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал страхування», скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відмовлено.

Постанова Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року набрала законної сили та оскаржена не була.

Наголошує, що наявне рішення суду, що набрало законної сили, ухвалене з приводу тотожного спору між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Арсенал страхування»), про той самий предмет (стягнення страхового відшкодування) і з тих самих підстав (пошкодження належного позивачу транспортного засобу Skoda Fabia, р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 жовтня 2020 року, стягнення страхового відшкодування на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №192758832 та Закону).

Відтак, за наявності всіх підстав для закриття провадження в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал страхування», судом першої інстанції грубо порушено процесуальні норми, що призвело до ухвалення незаконного рішення про задоволення позовних вимог до Страховика.

Просило суд, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року та закрити провадження у даній справі в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, в обґрунтування якого зазначила, що очевидним є те, що суб`єктний склад учасників у даній справі та у справі №357/6557/21 не є тотожним.

Також, вказує, що не є тотожним предмет позову, оскільки звертаючись до суду у 2021 році до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (справа №357/6557/21), вона просила стягнути витрати на відновлення транспортного засобу, тобто реальні збитки у розмірі 27800 грн., вважаючи це страховим відшкодуванням.

За результатами судового розгляду, постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі №357/6557/21 у задоволенні її позов було відмовлено лише з тієї причини, що зі страховика підлягають стягненню не реальні збитки, які заподіяна в результаті ДТП, а оцінена шкода.

Таким чином, для захисту свого порушеного права, вона знову змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення зі страховика ПрАТ «СК «Арсенал страхування» оцінену шкоду, а з особи, відповідальність якої застрахована ( ОСОБА_2 ) - різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та моральної шкоди.

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв в м. Біла Церква по бульвару Олександрійському, 125 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті даної ДТП автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №192758832 від 10 квітня 2020 року.

Встановлено, що між позивачем та водієм транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 було досягнуто згоди щодо обставин скоєння ДТП, зокрема, щодо вини останньої, тому відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ними спільно, за допомогою аварійного комісара, що був викликаний на місце події працівниками поліції, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та подано його страховику.

Листом від 23 грудня 2020 року за вих. №9/к/у відповідач повідомив позивача по відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування.

Відмова у здійсненні виплати на користь позивача страхового відшкодування відповідачем обґрунтована тим, що з метою проведення детального аналізу інформації, відображеної у Європротоколі, та дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, викладених у поясненнях учасників ДТП, він звернувся до судового експерта для проведення автомеханічного дослідження обставин та механізму заявленої події.

Обраний ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» експерт, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 і саме її дії перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки вона не надала дорогу водію автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , яка мала перевагу у русі, виїжджаючи з автостоянки.

11 січня 2021 року позивач повторно звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про страхове відшкодування, в якій вказала на очевидну невідповідність висновків експерта обставинам ДТП, оскільки при проведенні дослідження судовим експертом були використані недостовірні вихідні дані, і зіткнення транспортних засобів відбулось не на проїзній частині бульвару Олександрійський при її виїзді з автостоянки, а під час її прямолінійного руху в розриві центральної розділової смуги бульвару Олександрійського, призначеному для розвороту транспортних засобів. Отже, безпосередньо перед настанням ДТП вона вже рухалась бульваром Олександрійський, мала перевагу у русі і саме водій автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинна була виконати вимогу дорожнього знаку «2.1» - «Дати дорогу».

До заяви позивач надала відповідачу фотознімки місця події, якими підтверджувались вищевказані обставини та місце зіткнення автомобілів, про що зазначено у додатках в заяві про страхове відшкодування.

09 лютого 2021 року за вих. №8/к страхова компанія відмовила позивачу у перегляді рішення страховика про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Встановлено, що на даний час пошкоджений автомобіль позивача під час ДТП, яке мале місце 24 жовтня 2020 року відремонтований та на його ремонт позивач витратила 27800 грн., що підтверджується наступними документами: Рахунком-фактура №1322 від 24 листопада 2020 року; накладною №1322; Актом виконаних робіт від 28 грудня 2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1322 від 28 грудня 2020 року про сплату 27800 грн.

Згідно висновку судового експерта від 14 травня 2022 року за №34411/21-52, судовий експерт дійшов таких висновків: 1) У дані дорожній обстановці перед виїздом з прилеглої території на проїзну частину бул. Олександрійського водій автомобіля Шкода ОСОБА_1 , з технічної точки зору мала виконувати вимоги п.10.2 ПДР, в процесі подальшого руху при виникненні небезпеки для її руху водій автомобіля Шкода ОСОБА_1 з технічної точки зору мала діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР. 2) У даній дорожній обстановці водій автомобіля Фольксваген ОСОБА_2 з технічної точки зору мала діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 2.3.б). ПДР. 3) У даній дорожній обстановці з технічної точки зору причинний зв`язок між діями водія автомобіля Шкода ОСОБА_1 і виникненням даної ДТП - відсутній. 4) У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Шкода не вбачається невідповідностей вимогам ПДР з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 10.2 ПДР та вимогам розділу 33 відповідно до знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», а також вимогам п. 12.3 ПДР. 4) У даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться ( перебувають ) дії водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_2 , які не відповідають вимогам п.п. 10.1, 2.3.б). ПДР. Вимогам п. 10.2 ПДР та вимогам розділу 33 відповідно до знаку пріоритету 2.1. «Дати дорогу» не мають відношення до обставин даної пригоди та до дій водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_2 .

Таким чином, вказаний Висновок судової експертизи спростовує те, що саме з вини позивача мало місце ДТП, та підтверджує відсутність в діях ОСОБА_1 порушень ПДР.

Також, судом встановлено, що в червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року по справі №357/6557/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування було задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 27800 грн., пеню в розмірі 1393,81 грн., 3% річних в розмірі 308,47 грн., інфляційні втрати в сумі 1329,03 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4290,25 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 15600 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн., загалом 51629,56 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було задоволено та скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року по справі №357/6557/21 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування.

На виконання ухвали суду від 17 січня 2024 року судом отримано Висновок судового експерта від 20 лютого 2024 року за №29.

В даному висновку судовий експерт, який був попереджений про кримінальну відповідальність в ухвалі суду від 17 січня 2024 року за ст. ст. 384, 385 КК України дійшов висновку, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 власник ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яка сталася 24 жовтня 2020 року складає 23044,54 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП з боку відповідача ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, до майнової шкоди належать втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про страхування», рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Як встановлено судом, в червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року по справі №357/6557/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування було задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 27800 грн., пеню в розмірі 1393,81 грн., 3% річних в розмірі 308,47 грн., інфляційні втрати в сумі 1329,03 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4290,25 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 15600 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн., загалом 51629,56 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було задоволено та скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року по справі №357/6557/21 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що станом на дату залучення ПрАТ «СК «Страхування» у якості співвідповідача по даній справі вже було наявне рішення суду, що набрало законної сили, ухвалено з приводу тотожного спору між тими самими сторонами, про той самий предмет позову і з тих самих підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.

Відповідно до ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не є завдавачем шкоди позивачу, а є страховою компанією, яка у відповідності до законодавства уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, єдиний обов`язок, який може виникнути у страхової компанії - це здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі за наявності підстав для цього.

У постанові від 06 лютого 2023 року по справі №140/559/22 КАС ВС звернув увагу на те, що тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимогапозивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відтак, у будь-якому випадку, яку б назву не мала позовна заява, чи якими б словосполученнями представник позивача не називав позовні вимоги, предметом позову позивача до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» може бути лише стягнення страхового відшкодування.

Суд першої інстанції не звернув уваги та проігнорував наявне рішення суду, що набрало законної сили, ухвалене з приводу тотожного спору між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»), про той самий предмет (стягнення страхового відшкодування) і з тих самих підстав (пошкодження належного позивачу транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 жовтня 2020 року, стягнення страхового відшкодування на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №192758832 та Закону).

Колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи позов до страховика, суд першої інстанції фактично надав позивачу виправити свої процесуальні помилки, допущені нею у справі №357/6557/21 стягнути зі страховика страхове відшкодування.

Суд першої інстанції не врахував, що згідно ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення в частині вимог до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів, щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Подання нових доказів чи інше перефразування підстави позову не буде свідчити про пред`явлення іншого позову, у будь-якому випадку це буде тотожний позов (постанова Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №204/7727/19, провадження №61-1251св23).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225ц19) зазначила, що «згідно із пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПКУкраїни, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з указаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161г19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, провадження №12-15г19).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/9380/19 (провадження №61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20 (провадження №61-12194с21), від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21 (провадження №61-13906св21), від 19 січня 2022 року у справі №766/4505/20 (провадження №61-14440св21).

Таким чином, зміна найменування предмету позову, розміру позовних вимог, обґрунтування такого розміру новими доказами, не свідчить про те, що предмет позову до страховика у справі №357/6557/21 та у даній справі не є тотожними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що станом на дату залучення ПрАТ «СК «Страхування» у якості співвідповідача по даній справі вже було наявне рішення суду, що набрало законної сили, ухвалено з приводу тотожного спору між тими самими сторонами, про той самий предмет позову і з тих самих підстав, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та закриттю провадження в частині вимог до ПрАТ «СК «Страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 377 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Страхування» відсутній предмет спору, а тому на підставі ч. 1 п. 2 ст. 255 ЦПК України провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 1057, 71 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду скасовано в частині вимог до страховика та ухвалене нове про закриття провадження в цій частині, а тому з позивача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Страхування»підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,71 грн.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року скасувати в частині вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування».

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - закритив частині вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування».

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування»(адреса: вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ, 03056, )судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1057,71 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба