Справа № 348/1500/24
Провадження № 2-з/354/7/24
УХВАЛА

(про забезпечення позову)

02 вересня 2024 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріального та морального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подав до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріального та морального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

30.08.2024 представник позивача адвокат Румянцев О.Г. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на належну відповідачу1/3 частину домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 та на 1/1 частин житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що в с. Яблуниця по вул. Д. Грунь 22.12.2023 року о 12 год 24 хв відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів Dacia Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_3 , та транспортним засобом марки Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого останній відкинуло на транспортний засіб марки ЗІЛ 131, реєстраційний номер НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у даному ДТП. Згідно Висновку експерта № 86-24 від 01.05.2024 вартість заподіяного позивачу матеріального збитку становить 648 041, 12 грн. Страховиком відповідача було здійснено виплату відшкодування вартості матеріального збитку в межах ліміту відповідальності страховика у сумі 156 800 грн. Враховуючи зазначене з ОСОБА_3 слід стягнути 491 241 грн 12 коп матеріального збитку та інші витрати, понесені у зв`язку з ДТП. Кінцева ціна позову складає 534 929 грн 11 коп матеріальної шкоди та 50000 грн моральної шкоди. Однак, відповідач шкоду не відшкодовує, претензії ігнорує, а в телефонному режимі повідомив, що ні грошей, ні майна не має. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, адже у відповідача є можливість безперешкодного відчуження належного йому майна.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Відповідно до положень пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно пункту 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду міста Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені вказаної заяви та відповідно у забезпеченні цього позову саме у запропонований спосіб позивачем, зокрема шляхом накладення арешту на належні на праві власності відповідачу 1/3 домоволодіння у АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 210, 2 кв. м., оскільки вказаний захід не пов`язаний з предметом спору, не відповідає співмірності заявлених позовних вимог. Суд звертає увагу, що предметом позову є стягнення грошових коштів у сумі 584 929,11 грн, тому, з огляду на те, що аргументи вказаної заяви зводяться виключно до стягнення з відповідача ОСОБА_3 відшкодування шкоди, вказаний захід забезпечення позову не пов`язаний із предметом позовної вимоги та не відповідає принципу співмірності із заявленою позовною вимогою, а тому не може бути застосований судом. Крім того, на даний час відсутня інформація, що відповідач має намір відчужити належне йому нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись статтями 150-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: М. В. Остап`юк