Ухвала

Іменем України

13.08.2024 м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Омельченко І.І.,

за участю секретаря судового засідання Логвиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заявив клопотання про застосування заходів процесуального примусу до позивача та його представника у виді штрафу, оскільки сторона позивача надала нові докази разом з відповіддю на відзив, при цьому навіть не зазначивши жодних обґрунтувань, що ж завадило подати докази вчасно, разом з позовною заявою, як того вимагає стаття 83 ЦПК України. Клопотання підтримав та прохав задовольнити.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. прохала проводити розгляд справи без участі представника.

Суд, заслухавши представника відповідача, розглянувши клопотання та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Штраф є заходом процесуального примусу (п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України вказано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Положеннями п. 2. ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК встановлено, що учасники справи мають право подавати докази. Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подав разом з позовною заявою саме ті докази, які він вважав необхідними на обґрунтування своїх вимог.

При цьому, в зв`язку з поданням представником відповідача відзиву на позовну заяву, позивач не позбавлений можливості надати суду відповідь на відзив разом з відповідними доказами з огляду на приписи ч.ч. 1, 3 ст. 179 ЦПК України, якими передбачено, що у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені, зокрема, п. 1 ч. 5 ст. 178 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу.

У постанові від 18 березня 2020 року по справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року по справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року по справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року по справі № 917/2101/17.

Враховуючи викладене вище, оцінивши процесуальну поведінку позивача, суд не вбачає в його діях зловживання процесуальними правами або невиконання процесуальних обов`язків, тому відсутні підстави накладати на нього штраф, як найсуворіший захід процесуального примусу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача.

Керуючись статтями 143, 144, 148 ЦПК України, суд, -

Постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу до позивача та його представника відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя