Справа № 466/3857/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря с/з - Процик І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у справі №466/3857/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд вирішити питання про повернення (стягнення) у порядку повороту виконання судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/3857/24 та стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на її користь стягнуті з неї на підставі судового наказу у справі грошові кошти у розмірі 25 226,38 грн., з яких: основна сума боргу 21 730,64 грн., судовий збір 302,80 грн. та витрати виконавчого провадження.

В обґрунтування даної заяви покликається на те, що Шевченківським районним судом м. Львова 10 квітня 2024 року було видано судовий наказ про стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13 820,89 грн. за період з 01.02.2021 по 29.02.2024, постачання гарячої води у розмірі 7 909,75 грн. за період з 01.12.2021 по 29.02.2024, а також 302,80 грн. судового збору.

26 липня 2024 року вказаний вище судовий наказ було скасовано. Однак, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Сокіл В.І. на підставі судового наказу від 10 квітня 2024 року було стягнуто кошти у розмірі 25 226,38 грн., з яких: основна сума боргу 21 730,64 грн., судовий збір 302,80 грн. та витрати виконавчого провадження.

Відтак, зазначає, що наявні підстави для повороту виконання судового рішення та стягнення на її користь сплаченої суми боргу, а також витрат виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_1 , а також представник стягувача ЛМКП «Львівтеплоенерго» у судове засідання, яке було призначене 28 серпня 2024 року о 11:00 год., не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату розгляду справи у суді.

28 серпня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу за його та боржника відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

У відповідності до ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 28 серпня 2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2024 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 466/3857/24 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13 820,89 грн. за період з 01.02.2021 по 29.02.2024, постачання гарячої води у розмірі 7 909,75 грн. за період з 01.12.2021 по 29.02.2024, а також 302,80 грн. судового збору.

18 липня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Сокіл В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75573193 з примусового виконання судового наказу №466/3857/24, який виданий Шевченківським районним судом м. Львова 10 квітня 2024 року.

На виконання судового наказу №466/3857/24 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» з банківського рахунку ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 21 730,64 грн., судовий збір у розмірі 302,80 грн., основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження №75573193 з примусового виконання судового наказу №466/3857/24 від 22 липня 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 липня 2024 року судовий наказ від 10 квітня 2024 року у справі №466/3857/24 був скасований.

Відповідно до ч.2 ст.444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, утримано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до коштів виконавчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Таким чином, стягнутий в процесі виконання рішення суду виконавчий збір не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим в подальшому судом, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» до коштів виконавчого провадження належать стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про поворот виконання судового наказу, оскільки, поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника, передбачає повернення йому стягувачем лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому судовим наказом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що вимоги заяви про стягнення коштів в порядку повороту виконання судового наказу на суму 21 730,64 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн. є обґрунтованими та доведеними, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зі стягувача на користь боржника зазначеної суми коштів в порядку повороту виконання судового наказу.

Однак, в задоволенні вимог заяви в частині стягнення із ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в розмірі 3 192,94 грн. в порядку виконання судового наказу слід відмовити, оскільки зазначені витрати, не є коштами, які стягнуті за рішенням суду, яке скасоване за наслідками розгляду заяви про скасування судового наказу, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду, в зв`язку з чим вимоги заяви в цій частині є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 247, 258, 259, 260, 263, 444 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у справі №466/3857/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити частково.

Допустити поворот виконання судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року у справі №466/3857/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 13 820,89 грн. та постачання гарячої води у розмірі 7 909,75 грн., всього 21 730,64 грн., а також 302,80 грн. судового збору

Стягнути із Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в порядку повороту виконання судового наказу Шевченківського районного суду міста Львова від 10 квітня 2024 року у справі №466/3857/24 грошові кошти на суму 21 730,64 грн. (двадцять одну тисячу сімсот тридцять гривень шістдесят чотири копійки) та 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору.

В решті вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. Б. Глинська