УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 369/52/24

провадження № 61-10665ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Денисенком Євгеном Вікторовчем, на постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Літвиненко Олексій Вікторович, Державне підприємство «Сетам», про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Літвиненко О. В., Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам») про визнання права власності.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 18 грудня 2018 року між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець зобов`язується збудувати багатоквартирний житловий будинок на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер :03:006:0030, що знаходиться в АДРЕСА_1 та передати у власність покупцю квартиру № 19 , загальною площею 24,5 кв. м. Ціна продажу становить 323 400,00 грн, що на день укладення цього договору еквівалентно 11 592,00 доларів США (далі - попередній договір).

На виконання умов попереднього договору під час його укладення вона передала, а продавець прийняв грошову суму в розмірі 180 000,00 грн, а в подальшому у строк, визначений попереднім договором, ОСОБА_1 сплатила залишок коштів. Тобто, вона виконала умови договору щодо сплати усієї вартості спірної квартири.

Станом на час звернення до суду продавець зобов`язань не виконав, не повернув кошти, сплачені на виконання умов попереднього договору, не передав їй у власність спірну квартиру.

13 грудня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 приватний виконавець Літвиненко О. В. виставив на торги ДП «Сетам» нерухомий об`єкт - квартири та нежитлові приміщення в недобудованій або частково зруйнованій семиповерховій будівлі та земельну ділянка, кадастровий номер :03:006:0030, площею 0,1038 га, за адресою: АДРЕСА_1 , номер лоту 542451. Дата проведення аукціону - 15 січня 2024 року. Стартова ціна цього лоту становить 4 995 716,04 грн.

Нерухомий об`єкт, що виставлений на продаж, включає в себе й квартиру № 19 , загальною площею 24,5 кв. м, яка є предметом позову у цій справі і стосовно якої існує спір про право.

Отже, у разі проведення електронних торгів, які призначені на 15 січня 2024 року за лотом 542451 та визначення переможця цих торгів, вона фактично втратить право на визнання за нею спірної квартири, за яку вона сплатила повну вартість.

З огляду на те, що відповідач не виконав зобов`язань щодо повернення коштів або передання квартири їй у власність, на час звернення існує реальна можливість втратити це майно у разі його відчуження на електронних торгах, вважає, що застосування зупинити реалізацію арештованого майна може забезпечити ефективний захист її порушеного права та його поновлення.

Просила зупинити реалізацію арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , а саме: нерухомого об`єкта, квартир та нежитлових приміщень в недобудованій або частково зруйнованій семиповерховій будівлі та земельної ділянки к/н :03:006:0030, площею 0,1038, за адресою: АДРЕСА_1 . Дата проведення аукціону - 15 січня 2024 року, номер лоту 542451.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року заяву позивачки про забезпечення позову задоволено.

Застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , а саме квартир та нежитлових приміщень в недобудованій або частково зруйнованій семиповерховій будівлі та земельної ділянки, кадастровий номер :03:006:0030, на АДРЕСА_1 , номер лоту 542451. Дата проведення аукціону - 15 січня 2024 року.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався тим, що наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог дають підстави суду вжити заходи забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить позивачка, оскільки їх застосування може забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивачки.

Суд зазначив, що таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року скасовано, ухвалено нове рішення про залишення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову без задоволення.

Суд апеляційної інстанції врахував те, що матеріалах справи є докази того, що особи які звернулись з апеляційними скаргами мають статус стягувачів у виконавчому провадженні, де боржником є ОСОБА_2 . Оскаржуваною ухвалою вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , тому вони є особами, що мають право на звернення з апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції керувався тим, що ухвалою суду першої інстанції від 29 січня 2024 року заходи забезпечення позову скасовані, водночас апеляційні скарги подано 21 січня та 25 січня 2024 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

До заяви про забезпечення доказів долучений скріншот з вебсторінки «OpenMarket» ,згідно з яким на 15 січня 2024 року призначено електронні торги з продажу: «квартири та нежитлові приміщення в недобудованій або частково зруйнованій семиповерховій будівлі та земельна ділянка к/н :03:006:0030, площею 0,1038, адреса: АДРЕСА_1 . Номер лоту 542451» (т. 1, а. с. 21).

14 січня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду звернувся приватний виконавець Літвиненко О. В. із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка мотивована тим, що позов має очевидно штучний характер і є не першою спробою зупинити торги (т. 1, а. с.33-37).

17 січня 2024 року приватний виконавець Літвиненко О. В. звернувся із заявою про залучення його як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т. 1, а. с. 91-94).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2024 року призначено судове засідання на 29 січня 2024 року щодо вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову (т. 1, а. с. 118-119).

25 січня 2024 року суд першої інстанції зареєстрував заяву ОСОБА_9 про залучення його третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та скасування заходів забезпечення позову (т. 1, а. с. 129-132).

26 січня 2024 року суд першої інстанції зареєстрував заяву позивачки про залишення позову без розгляду (т. 1, а. с.143).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2024 року позовна заява повернена позивачці. Скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року. У зв`язку з поверненням позовної заяви та скасування заходів забезпечення позову, суд відмовив у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Вимоги касаційної скарги

У липні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Денисенка Є. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, просила її скасувати, залишити в силі ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 175/2997/15, від 18 жовтня 2023 року у справі № 2-30/11від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 14 липня 2022 року у справі № 209/1817/19, від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, від 10 лютого 2023 року у справі № 811/1867/18, від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.

Суд апеляційної інстанції мав закрити апеляційне провадження, оскільки права осіб, що подали апеляційні скарги, не порушуються.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень, заявник посилається на абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України: неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року за заявою позивачки застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Апеляційні скарги подали особи, які не є учасниками справи.

Доводи касаційної скарги стосуються того, що ухвала про забезпечення позову не стосується прав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , тому апеляційне провадження підлягало закриттю.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повність або частково.

Особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в разі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси, обов`язки.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, має безпосередньо стосуватися прав, свобод, інтересів, обов`язків цієї особи, тобто суд повинен розглянути й вирішити питання у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення вважається таким, що прийняте про права, свободи, інтереси, обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права, свободи, інтереси, обов`язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, свободи, інтереси, обов`язки останніх.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами справи не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права, свободи, інтереси, обов`язки цієї особи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, оскільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційної скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про наявності у заявників права на звернення з апеляційними скаргами, вказав, що у матеріалах справи є облікова картка на зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2 , де кількість стягувачів - шість осіб, серед яких: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а також витяг з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відповідно до якого у інших виконавчих провадженнях, де боржником визначений ОСОБА_2 , стягувачами є, зокрема: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 191, 223-225, т. 2, а. с. 46-50).

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, правильно керувався тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року суд вирішив питання про інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У касаційній скарзі заявниця посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах, зазначених у доводах касаційної скарги.

Для визначення подібності правовідносин Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Висновки Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 175/2997/15, від 18 жовтня 2023 року у справі № 2-30/11від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 14 липня 2022 року у справі № 209/1817/19, від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, від 10 лютого 2023 року у справі № 811/1867/18, від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, викладені щодо повноважень суду апеляційної інстанції відкрити провадження за заявою особи, яка не брала участі у справі, перевірити чи оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки, і у разі, якщо суд в оскаржуваному рішенні не вирішував цього питання, закрити апеляційне провадження.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, сформульовані загальні правові висновки щодо застосування ефективного способу захисту прав та інтересів.

Вказані висновки Верховного Суду і Великої Палати Верховного Суду не суперечать висновкам, викладеним у оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є лише незгодою заявниці з її змістом в частині права ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на звернення з апеляційними скаргами.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судом норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявниці з ухваленим судовим рішенням, законність та обґрунтованість якого доводами касаційної скарги не спростована.

Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування, тому касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Денисенком Євгеном Вікторовчем, на постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Літвиненко Олексій Вікторович, Державне підприємство «Сетам», про визнання права власності, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська