Справа № 212/5721/24
У Х В А Л А

10 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши заяву адвоката Муха Миколи Вікторовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 визнання судового наказу № 212/5721/24 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява адвоката Муха Миколи Вікторовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 визнання судового наказу № 212/5721/24 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що 01.07.2024 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від вказаного шлюбу мають двох дітей. Через сварки на початку червня 2024 року ОСОБА_2 переїхала жити до своєї матері, залишивши на ОСОБА_1 двох дітей. Які перебувають на його утриманні матеріально, також він повністю займається їх вихованням та утриманням. Стягувачка, як мати, усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, належної уваги та турботи дітям не приділяє, однак отримує аліменти на утримання дітей, які використовує на власні потреби.

Учасники судового провадження до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представником заявника подано клопотання про відкладення розгляду справи для складання акту про проживання, який має важливе значення для справи.

Представниця ОСОБА_2 - адвокат Зарівна С.В. подала клопотання про слухання справи без їх участі, заперечували щодо відкладення судового розгляду.

Суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні даної заяви, виходячи з наступного.

Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 01.07.2024 року видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, а також судові витрати в дохід держави у розмірі 302 грн. 80 коп. Вказаний судовий наказ набрав законної сили 01.07.2024 року.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.

При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

Як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу, адвокат Муха М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що ОСОБА_2 залишила дітей на останнього, діти проживають разом з ним, він повністю забезпечує, а стягувач не виконує своїх батьківських обов`язків, як мати, проживає окремо від дітей, не забезпечує їх, не надає їм належної уваги, однак отримує аліменти на дітей.

Водночас, з огляду на положення ст. 432 ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, заявник фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Стороною заявника у заяві не наведено обставин, які б вказували на припинення у нього обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей, що був визначений судовим наказом.

Крім того, суд зауважує, що утримання дитини є обов`язком заявника, як батька дитини до досягнення дитиною повноліття (ст. 180 СК України), що в свою чергу спростовує твердження заявника щодо відсутності у нього матеріального обов`язку.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про відсутність, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Слід зазначити, що словосполучення «або з інших причин», про яке йдеться у статті 432 ЦПК України, стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 01 липня 2024 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Тобто, зміна та виникнення обставин, які мають істотне значення, можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Між тим з таким позовом ОСОБА_1 не звертався, а подав заяву про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведені норми законодавства, заява про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 13, 76-81173, 258-261, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Муха Микола Вікторович про визнання судового наказу в справі № 212/5721/24 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу складено 10.09.2024 року.

Суддя І. Б. Чайкін