Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1664/24
Провадження№2/572/729/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І. І.

за участю секретаря судових засідань Мигаль Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить визнати за ним право власності на чотири земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,13 га, які розташовані на території Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, державний акт серії НОМЕР_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя батько заповів все майно позивачу. Позивач, звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Соколовської М.В., постановою якої у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з відсутністю в спадкоємця необхідних документів.

Представник позивача позов підтримала повністю, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 встановлено, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до заповіту від 13.07.1998 року ОСОБА_3 жилий будинок та все майно де б вона не було б і з чого б воно не складалось, грошові вклади, земля і все що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 .

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-РВ №038947 від 20.09.2001 року ОСОБА_2 на підставі рішення Тутовицької сільської ради народних депутатів від 19.09.2001 року №75 є власником земельної ділянки площею 2,13 га, розташованої на території Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно плану меж земельної ділянки складається з чотирьох земельних ділянок .

Постановою приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Соколовської М.В. від 12.12.2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,13га , які розташовані на території Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області.

Підставою відмови нотаріус зазначив, що державний акт виданий після смерті ОСОБА_2 , а тому остання за життя не могла набути права власності на вказані земельні ділянки.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на адвокатський запит від 07.03.2024 року встановлено, що згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай), на підставі розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації від 23.06.1997 №225 ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) від 26.06.1997 року серії РВ №0202015, реєстраційний №943. Взамін зазначеного сертифіката, на підставі рішення Тутовицької сільської ради від 19.09.2001 №75 громадянці ОСОБА_2 надруковано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-РВ №038947, однак інформація щодо видачі зазначеного державного акта в Головному управлінні Держгеокадастру у Рівненській області відсутня.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам, а також державі або окремим організаціям. Частина майна, що залишилася незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом в порядку черговості (стаття 537 ЦК УРСР).

За змістом статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

За змістом наведених норм до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Предметом спору в даній справі є земельна ділянка площею 2,13 га, що знаходиться на території Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, яка як стверджує позивач, належала на праві власності спадкодавцю і яку він успадкував за законом.

Підстави та процедура набуття права власності на земельну ділянку на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 регулювалися Земельним кодексом України 1990 року.

Відповідно до положень статті 17 ЗК України 1990 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Згідно з частинами третьою і четвертою статті 17 ЗК України 1990 року громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до відповідної ради за місцем розташування земельної ділянки, яка розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення (частина сьома статті 17 Кодексу ЗК України 1990 року).

Відповідно до положень статті 22 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 ЗК який діяв на час виникнення спірних правовідносин право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами.

З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Такі ж висновки щодо підстав для спадкування земельної ділянки сформульовано у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17, де Верховний Суд залишив без змін судові рішення, якими відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування з тих підстав, що спадкодавець за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, тому вони не є об`єктом спадкування і не входять до спадкової маси.

Установивши, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 за життя набула права власності на земельну ділянку загальною площею 2,13 га на території Тутовицької сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а рішення Тутовицької сільської ради народних депутатів видане 19.09.2001 року, як і державний акт, виданий 20.09.2001 року, тобто шість років після смерті ОСОБА_2 , і не породжують у померлого ніяких прав на земельну ділянку, оскільки в силу положення статті 9 ЦК УРСР 1963 року здатність спадкодавця набувати цивільні права і обов`язки припинилася у зв`язку з його смертю, тому спірна ділянка не є об`єктом спадкування і не входить до спадкової маси на момент смерті спадкодавця. Крім того, сертифікат видавався також після смерті ОСОБА_2 , як зазначеного у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, взамін сертифіката, на підставі рішення Тутовицької сільської ради від 19.09.2001 №75 громадянці ОСОБА_2 надруковано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-РВ №038947, однак інформація щодо видачі зазначеного державного акта в Головному управлінні Держгеокадастру у Рівненській області відсутня.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача у даній справі.

Керуючись статтями 10-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 до Сарненської міської ради (вул. Широка,31, м. Сарни Рівненської області, код ЄДРПОУ 0405770) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складене 30 липня 2024 року.

Суддя: