С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 8/760/7/24
В справі 760/6403/24
У Х В А Л А

І. Вступна частина

02 липня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

ІІ. Описова частина

07 травня 2024 року адвокат Чучковська А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про перегляд судового наказу від 21 березня 2024 року про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , 2014 р.н.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що на підставі заяви ОСОБА_2 Солом`янським районним судом м. Києва 21 березня 2024 року було видано судовий наказ, згідно з яким з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина, який начебто проживає з батьком, аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заперечуючи проти обгрунтованості стягнення з неї аліментів, Заявник зазначає, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2013 по 01.03.2024 та від шлюбу мають єдиного спільного сина ОСОБА_3 , 2014 р.н., який з вересня 2023 року проживає саме нею - ОСОБА_1 , на підтвердження чого посилалася на письмові докази.

У зв`язку з цим стверджує, що якби суду були відомі ці обставини, то у видачі судового наказу слід було відмовити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 161, п. 3 ч. 1 ст. ст. 165 ЦПК та ч. 3 ст. 184 Сімейного Кодексу України.

Від представника Стягувача за судовим наказом - адвоката Свистули Д.А. - до суду надійшли письмові заперечення проти перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, посилаючись на відсутність таких обставин в розумінні Цивільного процесуального кодексу України.

У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд питання у їх відсутність..

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2013 року, і від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року у справі № 760/30490/24

Судовим наказом, виданим Солом`янським районним судом м. Києва 21 березня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи судовий наказ суд виходив з того, що малолітній ОСОБА_5 , 2014 р.н., проживає разом з заявником ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою ОСББ «Лобановського 6-а» від 29.02.2024 року (т. 1 а.с. 16)

Боржник, спростовуючи факт проживання дитини зі Стягувачем посилались на письмові докази, з яких вбачається, що дитина проживає саме разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

акт обстеження умов проживання ОСОБА_3 , складений 29.04.2024 року головним спеціалістом ССДС Печерської РДА в м. Києві, з якого вбачається, що дитина проживає за вище зазначеною адресою у чотирьохкімнатній квартирі, має окрему кімнату з великим ліжком, обладнаним місцем для навчання та проведення дозвілля; у дитини є велика кількість іграшок, книжок, канцелярські приладдя, в квартирі проживає ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

інформаційну довідку з державного реєстру речових прав від 17.04.2024, з якої вбачається, що боржник є орендарем нежитлового приміщення № 49 площею 306,2 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що є поруч з фактичним місцем проживання боржника з дитиною, та в якому розташована клініка, в якій працює боржник;

відповідь управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у м. Києві від 24.04.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_1 багаторазово зверталася на спецлінію «102» з інформацією про неправомірні дії стягувача по відношенню до неї та дитини.

довідку ТОВ «Стаді компані» від 18.04.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у цій установі за програмою, яка триває з 25 вересня 2023 року по 27 травня 2024 року; графік навчання: понеділок/середа/п`ятниця з 16.30-17.50 за адресою: Андрія Верхогляда 18, ЖК «Новопечерські Липки»;

відповідь на адвокатський запит від ОСББ «Лобановського 6-А» №421/04-2024-04 від 25.04.2024, з якої вбачається, що відомості у довідці від 29.02.2024 були зазначені на підставі інформації, наданої з боку ОСОБА_2 з урахуванням відомостей про місце реєстрації малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також вбачається те, що ОСББ «ЛОБАНОВСЬКОГО 6-А» не має об`єктивної можливості підтвердити або спростувати фактичне проживання ОСОБА_5 разом з його батьком за вищевказаною адресою станом на 12 березня 2024 року.

Таким чином, станом на день видачі судового наказу суд не володів відомостями про адресу фактичного проживання проживання малолітньої дитини, при цьому ці обставини є предметом спору між сторонами, який не може бути вирішений в межах наказного провадження.

З огляду на наведене доводи Боржника про необхідність перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, його скасування та відмову у видачі є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За частиною восьмої статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

За положеннями частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, N 69529/01, § 27,28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Так, порядок розгляду судами заяв про видачу судового наказу врегульовано Розділом II ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Ураховуючи наведену практику ЄСПЛ, беручи до уваги порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, визначеного частиною першою статті 167 ЦПК України, зокрема те, що розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суду не було відомо про те, що факт проживання дитини зі стягувачем не є безспірним. Боржником надані докази, які ставлять під обгрунтований сумнів посилання ОСОБА_2 на те, що малолітній син проживає разом з ним, що є підставою для відмови у видачі судового наказу з огляду на невідповідність вимог заяви пункту 5 частини першої статті 161 ЦПК України та ч. 3 ст. 184 Сімейного Кодексу України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.11.2022 року у справі № 188/1029/19, де зазначав, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що представником боржника доведено обставини, з якими чинне процесуальне законодавство України передбачає можливість задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 161, 423, 429 ЦПК України суд ухвалив:

1.Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини задовольнити.

2.Скасувати судовий наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року, виданий за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з нововиявленими обставинами.

3.У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити.

4.Ухвала набирає чинності з моменту її складання.

5.Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Суддя: