Провадження № 2/686/5693/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Дем`янова Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 19.07.2024 надійшов позов від АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказано, що 12.01.2021 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг А-Банком відповідачці було видано платіжну картку та, у подальшому, надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.2.2 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у Анкеті-Заяві.

Банк на боргові зобов`язання за Договором нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами, що підтверджується п. 2.1.7.9 Умов та Правил надання банківських послуг.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Банк виконав умови договору та надав відповідачці доступ до кредитного ліміту. Проте, у порушення умов договору, остання зобов`язання за договором належним чином не виконала.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 12.01.2021 ОСОБА_1 станом на 11.07.2024 року має заборгованість в сумі 36 626 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 22 951,06 грн. та заборгованості по відсоткам у сумі 11 674,94 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки на його користь.

Представник позивача АТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, її представник подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідачки та її представника.

22.08.2024 від представника відповідачки у справі до суду надійшов відзив у якому заперечуються позовні вимоги з підстав їх необгрунтованості.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.

22.08.2024 від представника відповідачки у справі до суду надійшов відзив, у якому заперечуються позовні вимоги з підстав їх необгрунтованості.

Разом з тим, суд не бере до уваги та не враховує під час вирішення справи по суті указані доводи представника відповідачки у зв`язку із порушенням останнім вимог ЦПК України щодо порядку подання заяв по суті справи сторонами.

При оцінці дій учасників справи, у даному випадку відповідачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Яцишина А.О., суд враховує положення статті 183 ЦПК України, якими визначено, що загальними вимогами до форми та змісту письмових заяв, клопотань, заперечень, які подаються до суду, є докази їх надіслання іншим учасникам справи.

Указана норма повністю кореспондується із положеннями частини 9 статті 83 ЦПК України, а саме: копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Такі ж положення містить стаття 191 ЦПК України, яка визначає порядок подання до суду відзиву із обов`язковим надісланням його копії іншим учасникам у справі.

Поданий до суду 22.08.2024 представником відповідачки відзив на позовну заяву не містить відомостей про його надсилання позивачеві у справі.

Тому суд дійшов висновку про залишення без розгляду та неврахування позиції сторони відповідача, сформульованої у відзиві, без направлення копії такого відзиву стороні позивача, оскільки такі дії спрямовані на обмеження можливості реалізації прав позивача, у тому числі щодо надання доказів на спростування позиції сторони відповідача, а також перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справи в цілому.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.

У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 12.01.2021 ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк» приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.

Вказана Анкета-Заява підписана власноручним цифровим підписом ОСОБА_1 .

Окрім того, відповідачка в Анкеті-Заві погодила, що електронний підпис є аналогом її власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях та підтвердила, що всі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, листів, угод можуть вчинятись нею або банком з використанням електронного підпису.

ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою посвідчення її дій згідно Договору.

На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг А-Банком відповідачці було видано платіжну картку та, у подальшому, надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказана процента ставка погоджена відповідачкою у підписаному нею шляхом накладення простого електронного підпису у Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 12.01.2021.

Банк виконав умови договору та надав відповідачці доступ до кредитного ліміту, що підтверджується Довідкою за картами АТ «А-Банк» про банківські картки, що видані ОСОБА_1 та випискою по картці ОСОБА_1 , виданою АТ «А-Банк» за період 12.01.2021 11.07.2024.

Відповідно до п. 2.1.1.2.2 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Як вбачається із Довідки за лімітами АТ «А-Банк» ОСОБА_1 встановлено початковий кредит у розмірі 4500 грн. із подальшим його збільшенням 10.10.2021 з ініціативи клієнта до 9000 грн та наступним збільшенням 25.04.2024 з ініціативи банку до 23000 грн.

Указане свідчить, що кредитні кошти перебували у користуванні відповідачки, а ініціативне збільшення розміру кредиту підтверджує прийняття і погодження ОСОБА_1 усіх умов, які викладені в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Як встановлено судом, у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 12.01.2021 року та несвоєчасним погашення кредитної заборгованості, ОСОБА_1 станом на 11.07.2024 року має заборгованість перед банком у сумі 36 626 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 22 951,06 грн та заборгованості за відсотками 11 674,94 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 12.01.2021, укладено між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 за період з 12.01.2021 по 11.07.2024.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем АТ «А-Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронним підписом одноразового ідентифікатора є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний підпис одноразового ідентифікатора - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Водночас, визначаючи законодавство, що підлягає до застосування в даному питанні, суд зазначає, що із положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» вбачається, що цей Закон регулює відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання і отримання послуг електронної ідентифікації, гаманців з цифровою ідентифікацією та електронних довірчих послуг, процедури надання таких послуг, нагляду і контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.

Разом з тим, у випадку, що розглядається при підписанні кредитного договору між юридичною та фізичною особою виникають відносини не з приводу надання і отримання послуг електронної ідентифікації, а з приводу надання послуг кредитування та підписання кредитного договору.

Відтак, зважаючи на зазначені вище положення, суд приходить до висновку, що кредитний Договір від 12.01.2021 був підписаний відповідачкою саме в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», а не Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку із чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 12.01.2021 шляхом підписання анкети-заяви між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.

За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів та частково періодично здійснював погашення заборгованості, про що свідчить виписка по картці ОСОБА_1 , видана АТ «А-Банк» за період 12.01.2021 11.07.2024. Указане дозволяє суду зробити висновок, що відповідачкою грошові кошти за вказаним кредитним договором були отримані та перебували у її користуванні.

При цьому, відсотки за договором нараховували та списувались з рахунку відповідно до погоджених відповідачкою умов та не заперечувались нею протягом всього періоду користування кредитними коштами.

Разом з тим, ОСОБА_1 порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 станом на 11.07.2024 має заборгованість перед позивачем у сумі 36 626 грн., що складається із заборгованості за кредитом -22 951,06 грн. та заборгованості за відсотками - 11674,94 грн.

Штрафні санкції за ст. 625 ЦК України, зважаючи на положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідачці нараховано не було. Проценти за користування кредитними коштами не відносяться до виду відповідальності за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання, а є платою за користування коштами кредитора.

Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.

Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору від 12.01.2021 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідачки, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Так, зміст наданої позивачем виписки з карткового рахунку позичальника з детальним описом фінансових операцій підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми та автоматичне списання банком суми простроченої заборгованості, а також списання нарахованих ним відсотків за користування кредитом.

Відповідачкою суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується первинними банківськими документами.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 12.01.2021, яка в сукупному розмірі складає 34 626 грн., а саме: 22 951,06 грн - заборгованість за тілом кредиту та 11674,94 грн - заборгованість за відсотками.

Розподіл судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду АТ «А-Банк» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 597 від 11.07.2024.

Оскільки позов АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 задоволено повністю, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у повному розмірі, а саме 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () заборгованість у сумі 34 626,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () судовий збір у сумі 3028,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 29.0 8.2024.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ