справа №754/8386/23
провадження № 22-з/824/1094/2024
головуючий у суді І інстанції Грегуль О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 подано первісний позов до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Делікатна Л.М. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, у якому посилаючись на порушення свого права власності та закону при видачі спадкового документа позивач за первісним позовом просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 травня 2023 року зареєстроване в реєстрі за № 915 і видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С.

У вересні 2023 року ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: Київський державний нотаріальний архів про визнання недійсним договору дарування, у якому посилаючись на порушення вимог закону при укладенні договору дарування квартири та укладення договору дарування квартири про людське око без наміру створити правові наслідки позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним договір дарування квартири від 28 листопада 2001 року зареєстрований в реєстрі за № 1-2473.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року задоволено первісний позов ОСОБА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 травня 2023 року, зареєстроване в реєстрі за № 915 і видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073,60 грн - судового збору та 556,80 грн - судового збору.

Понесені позивачем за зустрічним позовом судові витрати покладено на позивача за зустрічним позовом.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року задоволено частково заяву в порядку ст. 141 ЦПК України.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64 800 грн - правничої допомоги.

У задоволенні інших вимог заяви в порядку ст. 141 ЦПК України відмовлено.

Не погоджуючись із указаними рішеннями представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов про визнання недійсним договору дарування квартири від 28 листопада 2001 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-2473.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року задоволено. Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

20 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пасько С.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, направлена до суду 15 червня 2024 року, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 22 000 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що адвокат позивача у відзиві на апеляційну скаргу заявляв про попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та повідомляв суду, що докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказує, що з метою ефективного захисту ОСОБА_1 звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката Пасько С.А., в результаті чого ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу у апеляційному суді в розмірі 22 000 грн, які просить стягнути з ОСОБА_2 .

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до Київського апеляційного суду не надходили.

У судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку (а.с. 128-141, Т.2). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді.

20 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пасько С.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, направлена до суду 15 червня 2024 року, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 22 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування було надано: акт № 2 від 15 червня 2024 року виконаних робіт до договору від 15 червня 2023 року про надання правової допомоги.

Матеріалами справи також встановлено, що всі докази понесення витрат на правову допомогу у апеляційному суді були направлені стороні відповідача.

В той же час, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з урахуванням наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, апеляційний суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У справі, що переглядається позивач у відзиві на апеляційну скаргу заявляв попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу та вказав, що докази розміру витрат подасть до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В той же час, зміст відзиву та заяви про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважних причин неподання позивачем доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Тобто у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 січня 2024 року (справа №285/5547/21).

Отже, законодавчо не визначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу мають подаватись лише після ухвалення рішення суду.

Жодних доводів в обґрунтування неможливості подання доказів до ухвалення рішення стороною спору не надано, а суд не наділений повноваженнями встановлювати відповідні обставини за власною ініціативою.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, оскільки стороною позивача не було доведено поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись ст. 133,134,174, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба