Справа № 185/8674/24
Провадження № 2-о/185/358/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 серпня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря Преображенської К.О., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 50 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що з грудня 2016 року заявник мешкає та доглядає за своєю матір`ю ОСОБА_3 , якій на тепер 90 років, за адресою АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться у їх спільній власності. З серпня 2023 року з ними почав проживати його племінник, син сестри ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

За весь час. спільного проживання ОСОБА_2 веде паразитичний спосіб життя, не працює, вчиняє сварки та бійки, постійно виражається нецензурними словами, знищує та пошкоджує майно та псує мої речі, погрожує заявнику фізичною розправою, а саме погрожує мене зарізати ножем вночі, завдає мені тілесних ушкоджень.

За місцем реєстрації з матір`ю він не проживає, оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2021 року, справа № 175/1157/21 відносно нього видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців яким йому заборонено заборонити входити та перебувати у місці спільного проживання (перебування) з матір`ю; в будь-який спосіб контактувати з нею; наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання, та місця роботи; вести телефонні переговори з нею або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; користуватись майном за її адресою.

Через постійну протиправну поведінку ОСОБА_2 заявник постійно звертався до правоохоронних органів, де поліцейськими Павлоградського районного відділу поліції виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника.

09.02.2024 року відносно ОСОБА_2 було винесено припис АА 366565 та було визначено заборону в будь-який спосіб контактувати із заявником.

02.06.2024 року відносно ОСОБА_2 було винесено припис АА 327799, також було визначено заборону в будь-який спосіб контактувати із заявником.

11.07.2024 року відносно ОСОБА_2 було винесено припис АА 365570 та було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду від 09.08.2024 року за справою № 185/7534/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 КУпАП України.

Однак, даними заходами ОСОБА_2 нехтує, продовжуючи далі вчиняти дії, які призводять до здійснення домашнього насильства. Заявник вважає, що потребує захисту в формі обмежувального припису.

Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року провадження у справі відкрито.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи наведені в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що з грудня 2016 року ОСОБА_1 та його матір ОСОБА_3 мешкають за адресою АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться у їх спільній власності. З серпня 2023 року з ними почав проживати його племінник ОСОБА_2 .

За весь час спільного проживання ОСОБА_2 веде паразитичний спосіб життя, не працює, вчиняє сварки та бійки, постійно виражається нецензурними словами, знищує та пошкоджує майно та псує мої речі, погрожує заявнику фізичною розправою.

За місцем реєстрації з матір`ю він не проживає, оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2021 року, справа № 175/1157/21 відносно нього видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців яким йому заборонено заборонити входити та перебувати у місці спільного проживання (перебування) з матір`ю; в будь-який спосіб контактувати з нею; наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання, та місця роботи; вести телефонні переговори з нею або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; користуватись майном за її адресою.

09.02.2024 року відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис АА 366565 та 02.06.2024 року відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис АА 327799, якими йому було визначено заборону в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1

11.07.2024 року відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис АА 365570, яким останнього зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .

Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 350-1, 350-8, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заборонами щодо:

- перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближення на 50 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення суду.

Про видачу обмежувального припису повідомити Павлоградський РВП ГУНП в Дніпропетровській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін