Справа № 361/7243/24
Провадження № 6/361/316/24
У Х В А Л А

02 серпня 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксана Анатоліївна, про розстрочку виконання судового рішення та скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою у якій просив:

1.Витребувати виконавче провадження № 3095333;

2.Розстрочити виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2001 року у справі № 2-1281, яким із нього стягнуто аліменти у розмірі частина неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, а саме борг у розмірі 138 261,63 грн строком на 12 місяців шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 11 521,80 грн.

3.Скасувати постанову від 27 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 3095333 про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя дійшла такого висновку.

Щодо вимог заяви про скасування постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається із змісту заяви, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову від 27 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 3095333 про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Проте, суд немає повноважень скасовувати постанови у межах виконавчого провадження, зокрема і про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У разі, якщо боржник вважає, у межах виконавчого провадження порушено його права чи свободи він вправі звернутися до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тому у відкритті провадження, у частині розгляду цієї вимоги слід відмовити.

Щодо вимог про розстрочку виконання рішення

Разом з тим, у порядку ст. 435 ЦПК України судом розглядаються заяви сторін виконавчого провадження про відстрочення або розстрочку виконання рішення.

Заява у частині вимог про розстрочення виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2001 року у справі № 2-1281 відповідає вимогам ст. ст. 175, 177, 435 ЦПК України, заява підсудна Броварському міськрайонному суду Київської області. Підстав для повернення заяви у цій частині не вбачається.

Щодо клопотання про витребування доказів

З огляду на ч. ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч. ч. 2 та 3 ст. 83 цього Кодексу.

Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 5 ст. 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду цивільної справи, для з`ясування обставин справи, задовольнити клопотання ОСОБА_1 та витребувати у Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію виконавчого провадження № 3095333, оскільки дана інформація має значення для розгляду справи.

Керуючись ст. 2, 12, 83, 84, 186, 435 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у частині заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксана Анатоліївна, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Прийняти до провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксана Анатоліївна, у частині вимог про розстрочку виконання судового рішення.

Призначити судове засідання у справі 09 вересня 2024 року о 15 год. 30 хв у залі суду за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Грушевського, 2.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Витребувати у Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію виконавчого провадження № 3095333.

Зобов`язати Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

надіслати копію виконавчого провадження № 3095333 на адресу Броварського міськрайонного суду Київської області (07402, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 2), протягом п`яти робочих днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити положення ч. ч. 6, 7 статті 84 ЦПК України, відповідно до яких будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Попередити Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що відповідно до ч. 8 ст. 84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет: https://br.ko.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Бражник