Справа № 693/761/24
Провадження № 2/693/317/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.09.2024 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді Коцюбинської Ю.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами цивільну справу цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 31.08.2021 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 3855430, відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 7000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та у встановлений договором строк.

16.12.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3855430 від 31.05.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у т.ч. за договором про споживчий кредит № 3855430 від 31.05.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит № 3855430 від 31.05.2021р.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує в результаті чого станом на 10.05.2024 року розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 46979 грн. 10 коп., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту 6790,00 грн.;

-заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 38859,10 грн.;

-заборгованість з комісії 1330,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у загальному розмірі 46979 грн. 10 коп., судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн. 00 коп. Також просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував.

Ухвалою суду від 06 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідач через систему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги в розмірі 23 214,00 грн, з яких 6 790,00 заборгованість по тілу кредиту, 15 094,00 заборгованість по процентам, 1 330,00 грн - заборгованість по комісії. У задоволенні позовної вимоги про стягнення понесених витрат на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн просив відмовити.

Відповідач звертає увагу, що із доданого позивачем витягу з додатку № 3 до договору факторингу вбачається, що заборгованість відповідача становить 23 214,00 грн. Подальше нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» відсотків за користування кредитом за договором про споживчий кредит є безпідставним, оскільки до матеріалів позову не надано жодних доказів на підтвердження права даних осіб на здійснення такої діяльності.

Частиною 2 ст. 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що 31.05.2021 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 3855430 (арк. с. 5-8).

Відповідно до умов п. 1 договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 7000, 00 грн. (п. 1.2), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін (до 30.06.2021) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

До договору додано графік платежів за договором про споживчий кредит № 3855430від 31.05.2021р. (арк. с. 9), паспорт споживчого кредиту № 3855430(арк. с. 9-10), Анкету заяву на кредит № 3855430(арк. с. 10-11) та довідку про ідентифікацію позичальника (арк. с. 11).

Договір про споживчий кредит підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами вказаного договору, що підтверджується платіжним дорученням 47606450 від 31.05.2021р. (арк. с. 12).

16.12.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3855430 від 31.05.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (арк. с. 16-18), що підтверджується копією Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021р. та платіжним дорученням від 20.12.2021р. (арк. с. 16-22).

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у т.ч. за договором про споживчий кредит № 3855430 від 31.05.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (арк. с. 23-25), що підтверджується копією Реєстру Боржників до Договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та актом прийому передачі Реєстру Боржників до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 року (арк. с. 26-29).

Таким чином, ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит № 3855430 від 31.05.2021р. в сумі 46 979 грн. 10 коп.

Відповідач зазначає, що заборгованість перед первісним кредитором (ТОВ «Мілоан») складає 23 214,10 грн, проте з розрахунку заборгованості, що здійснений ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що заборгованість становить 46 979,10 грн, тобто вдвічі більше.

Вказаний факт не поставлений під сумнів позивачем.

Відповідач звертає увагу, що нарахування проведено за період з 16.12.2021 року, з дня укладення договору факторингу з ТОВ «Мілоан» по 23.02.2022 року, тобто після закінчення строку кредитування.

На думку відповідача, враховуючи, що термін повернення кредиту і сплати комісії та процентів спливає 30.06.2021 року. Згідно пункту 2.3.1.2. договору про споживчий кредит продовження строку кредитування не може перевищувати 60 днів, тобто до 30.08.2021 року

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спірним питанням даної справи є можливість нарахування відсотків після відступлення права вимоги. Суд звертає увагу, що виходячи з розрахунку заборгованості, станом на 16.12.2021 року, тобто на дату укладення договору між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», нарахування відсотків вже було припинено, а отже новий кредитор не мав права поновлювати таке нарахування.

Враховуючи викладене, суд погоджується з думкою відповідача про неможливість переходу до нового кредитора права, якого не було у первинного кредитора, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в сумі боргу, який виник на час укладення договору між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал».

У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.05.2024р.

За надання правничої допомогивідповідно до договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023р., заявки на надання юридичної допомоги № 583 від 26.04.2024 року, витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року та платіжної інструкції про оплату наданих послуг від 10.05.2024р. позивачем було сплачено 17000 грн. 00 коп.

Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

При цьому слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, зокрема ціну позову, тривалість судових засідань, час витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях і заявлених ним клопотань, складність справи, ціну позову.

Справа розглядалась у спрощеному провадженні, судові засіданні не проводились, будь яких клопотань, заперечень тощо адвокат не подавав, справа є типовою, незначної складності.

Визначивши витрати, що мають бути компенсовані за рахунок відповідача, суд приходить до висновку, що позов в частині заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 265, 268, 272-273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (ЄДРПОУ-44276926, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за договором про споживчий кредит № 3855430від 31.05.2021р. у розмірі 23 214(двадцять три тисячі двісті чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (ЄДРПОУ-44276926, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 496 (одна тисяча чотириста дев`яносто шість) гривень 44 копійки та суму витрат за надання правничої допомоги в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська