Справа №: 343/1249/24
Провадження №: 2/343/454/24
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду

02 вересня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано Франківської області в складі:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Нікіфорової К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/1249/24 за позовом керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення коштів,

за участю: представниці позивача прокурора Калуської окружної прокуратури Юхман Л.Я.,

ВСТАНОВИВ:

в суді на розгляді перебуває дана справа.

Керівник Калуської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Долинської міської ради із позовом, в якому просить:

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Долинської міської ради завдану внаслідок незаконного звільнення працівниці шкоду, в сумі 120 997,12 грн.;

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 подав клопотання: про залишення позову без розгляду (а.с. 76-77) та про закриття провадження у справі (а.с. 78-79).

В обґрунтування клопотання про залишення позову без розгляду посилається на те, що відповідно до вимог чинного законодавства, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому засіданні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону, не здійснює захист держави або робить це неналежно. У такому разі, прокурор повинен довести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підстави для звернення прокурора до суду. Передчасне пред`явлення прокурором позову виключає можливість подальшого захисту державних інтересів безпосередньо відповідним державним органом, навіть при наявності такого бажання. На даний час в діях Долинської міської ради не вбачається бездіяльність. Прокурор повинен був повідомити міську раду про намір пред`являти позов в її інтересах, з таким розрахунком, щоб міська рада мала можливість самостійно це зробити протягом розумного строку. Вказує, що розумний строк пред`явлення міською радою позову до суду ще не сплив, а тому бездіяльності в діях міської ради немає, у зв`язку із чим, даний позов є передчасним та поданим особою, яка не має повноважень на ведення справи. Таким чином, позов слід залишити без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Стосовно клопотання про закриття провадження у справі, зазначає, що він перебуває на посаді, яка відноситься до публічної служби, а тому зобов`язання його відшкодувати завдану ним шкоду не може розглядатись у порядку цивільного судочинства, оскільки дана справа підлягає розгляду лише в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, адже дана справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача в.о. керівника Калуської окружної прокуратури А.Форович подав заперечення щодо задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду (а.с. 85-88), в якому зазначив, що на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на адресу Долинської міської ради прокуратурою було направлено запит, в якому було проінформовано про виявлені порушення закону та з метою вирішення питання щодо представництва прокуратурою інтересів держави, в особі Долинської міської ради, в суді. Даний запит було надіслано 09.02.2024, однак Долинська міська рада з того часу не вчинила жодних дій для пред`явлення позову самостійно, що свідчить про бездіяльність останньої. Вказує, що у разі не пред`явлення позову Долинською міською радою, прокуратура не зобов`язана з`ясовувати причини, за яких це не зроблено.

У підготовчому судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_2 щодо заявлених клопотань відповідача ОСОБА_1 заперечила, просила у їх задоволенні відмовити, пославшись на обставини викладені в запереченні в.о. керівника Калуської окружної прокуратури А.Форовича. Стосовно позовних вимог зазначила, що такі підтримує, просить їх задовольнити. Додатково уточнила, що з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 120 797,12 грн завданих внаслідок незаконного звільнення працівниці. Не заперечує щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представниця Долинської міської ради Федор М.М. у підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення такого була повідомленою належним чином, що підтверджується розпискою написаною нею власноручно.

Відповідач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим належним чином.

Дослідивши подані клопотання та заперечення, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить такого висновку.

Щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Під час підготовчого судового засідання виконано вимоги ст. 197, 198 ЦПК України.

Спір між сторонами не врегульований.

До судового розгляду проведені підготовчі дії, які є достатніми для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Щодо клопотань відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду та про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Звертаючись до суду із даним позовом, прокурор свої позовні вимоги зводить фактично до того, що виплата коштів на користь незаконно звільненої відповідачем ОСОБА_1 працівниці ОСОБА_4 , здійснювалась шляхом списання цих коштів із рахунку Долинської міської ради. Використання коштів місцевого бюджету на відшкодування виплати за час вимушеного прогулу, внаслідок незаконного звільнення є порушенням економічних інтересів держави. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не звільняється від цивільної відповідальності за доведення належними доказами факту та розміру спричиненої шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008, №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 56 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч. 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (ч. 7).

Врегульовуючи розбіжності у раніше викладених правових позиціях, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року по справі № 912/2385/18 уточнила висновки, зроблені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 та 18 квітня 2019 року у справах № 923/560/18 та № 913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18, зазначивши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Зокрема, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Підсумовуючи викладене вище, необхідно зазначити, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Враховуючи наведене та не вдаючись до правової оцінки спірних правовідносин, які склались у даній справі по суті таких, з метою уникнення будь - якої преюдиції у майбутньому, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що прокурор попередньо звертався до Долинської міської ради з листами стосовно вирішення питання щодо вжиття заходів представницького характеру. Однак, міська рада протягом тривалого часу не відреагувала на таке звернення.

Слідуючи висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом «jura novit curia» (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, зокрема, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Таким чином, враховуючи викладене вище, підстав для залишення позову без розгляду немає, оскільки Долинська міська рада не здійснила захист своїх інтересів, у зв`язку із чим, даний позов було пред`явлено прокуратурою в інтересах держави в особі Долинської міської ради.

Стосовно доводів відповідача ОСОБА_1 в частині того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського та адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

З матеріалів справи судом встановлено, що керівник Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення коштів, внаслідок незаконного звільнення працівниці ОСОБА_4

Право на стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника із займаної посади закріплено у ст. 134, 237 КЗпП України, де передбачено, що обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, покладено на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами у цій справі не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав, свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єкта владних повноважень та не стосуються оскарження дій останнього.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить висновку, що за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин, даний спір підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 197, 198, 200, 255, 257, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

підготовче провадження у справі № 343/1249/24 за позовом керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення коштів закрити та призначити справу до судового розгляду по суті на 01 жовтня 2024 року о 10.00 годині в залі судових засідань № 1 Долинського районного суду Івано - Франківської області, що знаходиться за адресою: м. Долина, вул. Обліски, 115 Калуського району Івано Франківської області.

У задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду та про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М.Андрусів