Справа № 133/963/24
Провадження № 22-ц/801/1857/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 рокуСправа № 133/963/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 133/963/24 за апеляційною скаргою адвоката Кучер Ганни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року, постановлену у складі судді Пєтухової Н. О. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст заяви

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заява мотивована тим, що він звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області йому відмовлено у зарахуванні до страхового стажу навчання у Вінницькому середньому міському ПТУ № 11 у період з 01 вересня 1981 року по 20 липня 1982 року, з тих підстав, що вказання у дипломі серії НОМЕР_1 від 20 липня 1982 року його по батькові, не співпадає з паспортними даними.

Указує, що усунути ці недоліки посадовими особами Вінницького середнього міського ПТУ № 11 неможливо, оскільки відповідно до наказу Міністерства України № 176 від 04 червня 1997 року училище ліквідоване.

Зазначає, що встановлення указаного факту необхідне для належного оформлення пенсії за віком, а саме зарахування страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1981 року по 20 липня 1982 року.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме диплома серії НОМЕР_1 від 20 липня 1982 року, виданого Вінницьким середнім міським ПТУ № 11 на ім`я ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року закрито провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що:

Встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України;

у разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку;

вимоги заявника пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства;

заявлений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішень (дій) Управління Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2024 року адвокат Кучер Г. М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав неподання заявником належних доказів на обґрунтування поважності причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

31 липня 2024 року на виконання вимог ухвали заявником подано докази отримання оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2024 року поновлено заявнику строк на апеляційне оскарження ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року, відкрито апеляційне провадження у цій справі, надано заінтересованій особі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 серпня 2024 року справу призначено до розгляду на 29 серпня 2024 року 09:20 год з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

оскаржувана ухвала є такою, що створює перешкоди у доступі до правосуддя, а вимоги ухвали не ґрунтуються на положеннях закону;

заявником в порядку окремого провадження заявлено вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а не про зарахування спірного періоду навчання до страхового стажу;

суд управі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються з таким в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше;

сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом;

юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що:

«суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».

У пункті 12 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що:

«при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо.

Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж».

Ураховуючи викладене, слід виснувати, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Установлено, що у дипломі серії НОМЕР_1 від 20 лютого 1982 року, виданому Вінницьким середнім міським ПТУ № 11, по батькові заявника українською мовою указано « ОСОБА_2 », тоді як у паспорті указано « ОСОБА_3 ».

Указана помилка була виявлена при зверненні ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Заявник указує, що Вінницьке середнє міське ПТУ № 11, на підставі Наказу Міністерства освіти України № 176 від 04 червня 1997 року, ліквідоване, відтак це унеможливлює у позасудовому порядку встановити факт приналежності йому диплому, а метою встановлення цього факту є оформлення пенсії за віком.

Отже заявник фактично просив встановити факт належності йому диплому про навчання для підтвердження трудового стажу.

При цьому ОСОБА_1 посилається на лист Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08 березня 2024 року, яким останньому роз`яснено, що у разі виявлення розбіжностей в написанні прізвища, імені та по батькові в наданих заявником документах, належність цих документів заявникові встановлюється у судовому порядку.

Ураховуючи викладене, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому диплому про навчання за загальним правилом можуть бути предметом розгляду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд першої інстанції ці обставини не урахував, застосував неправильне тлумачення процесуальних норм, що в свою чергу позбавило заявника права на доступ до суду і завадило розгляду його заяви та відповідно є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності йому правовстановлюючого документу є помилковим, тому ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала про закриття провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не вирішувалася заява по суті заявлених вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кучер Г. М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2024 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Віталій ОНІЩУК

Віктор РИБЧИНСЬКИЙ