Провадження № 2/202/1155/2024
05 серпня 2024 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Доценко С.І.,
за участі секретаря - Тарасової К.О.,
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Чернівецька міська рада про визначення місця проживання малолітньої дитини,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року по справі 202/4455/20, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року було визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25.05.2016 року до актового запису №426 про народження ОСОБА_4 внесені відомості, а саме зазначено батьком дитини - відповідача. З самого народження і по теперішній час дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Все життя дитини позивач, як мати, належним чином піклувалась про неї, створювала відповідні умови для навчання, розвитку та підтримки здоров`я. Позивачем, також, створені належні умови проживання для дитини, а сама ОСОБА_1 не має жодних протипоказань для виконання своїх материнських обов`язків. Батько дитини мешкає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Позивач вказує, що оскільки вона з самого народження дитини самостійно про неї піклувалася та дитина завжди проживала з нею, вона просить суд визначити місце проживання малолітньої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю.
В судовому засіданні представник позивача та позивачка вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Вказав, що малолітня ОСОБА_4 з самого народження проживала з позивачкою, яка про неї зажди піклувалася належним чином. Відомості про батька не були зазначені. Після того, як відповідач встановив батьківство, він став погрожувати забрати дитину від матері. Стосунки між позивачем та відповідачем дуже погані, спільної мови наразі не досягнуто. Окрім того, визначення місця проживання дитини з матір`ю вирішить багато побутових питань щодо дитини. Тому що при вирішенні всіх питань щодо дитини у всіх інстанціях вимагається згода батька ( лікарня, переведення до іншої школи, тощо) . Враховуючи стосунки з батьком, він маніпулює цим.Так, не погоджується щоб дитина була переведена до іншої школи, хоча це відповідає інтересам дитини.
Відповідач до судового засідання не прибув, про час і дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштою ухвали про відкриття провадження разом із матеріалами позову.
Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Представник Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування , в судове засідання з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу у відсутність, з урахуванням висновку Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 із матір`ю ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ,відповідно до вимог ст.171 СК України була опитана малолітня ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні вказала, що взагалі ніколи в житті не бачила і не знає свого батька, оскільки він ніколи до неї не приїжджав та не цікавився її життя. Висловила своє бажання жити тільки з матір`ю.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно з копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 зазначено: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Разом з тим відповідно до копії рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18.04.2022 року позов ОСОБА_3 про визнання батьківства було задоволено та визнано ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.06.2023 року рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18.04.2022 року залишено без змін, що свідчить про те, що воно набрало законної сили.
Відповідно до копії Договору оренди житлового приміщення від 18.07.2023 року ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
З копії Акту оцінки потреб сім`ї судом вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . У розділі «стан та потреби дитини» зазначено: дитини забезпечена всім необхідним, повноцінно харчується, зі слів подобається як готує мама. У розділі «сімейні та соціальні стосунки» зазначено, що любить маму і бабусю, а з батьком не спілкується. У розділі «помешкання та його стан» зазначено родина проживає у трьохкімнатній квартирі, умови якої задовільні.
З копії Висновку оцінки потреб сім`ї від 14.09.2024 року вбачається, що за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що складні життєві обставини відсутні, наявність у дитини ознак психологічної травми також відсутня.
Відповідно до копії характеристики на дитину ОСОБА_7 №48-01-16 від 17.08.2022 року, складеної Комунальним закладом дошкільної освіти (Ясла-Садок) №366 Дніпровської міської ради до дошкільного закладу дівчинку приводили та забирали матір та бабуся, які постійно піклуються про здоров`я дитини та її розвиток, активно приймають у житті дитині в садочку. Батько ніколи не відвідував дитину в закладі, не брав участі у батьківських зборах.
Відповідно до копії довідки Центру розвитку особистості Discovery від 30.08.2022 року ОСОБА_4 відвідує консультації з підготовки до школи у Центрі розвитку особистості Discovery з липня 2022 року, до закладу Софію приводили та забирали матір і бабуся.
Згідно копії Свідоцтва досягнень за 1-2 клас, виданого філією Старожадівською гімназією ОЗ Старожадівського ліцею Старожадівської міської ради успішність ОСОБА_8 у навчальному закладі є задовільною.
Відповідно до копії характеристики на дитину, складеної Філією Старожадівською гімназією ОЗ Старожадівського ліцею Старожадівської міської ради дівчинку виховує мама та бабуся, які приділяють належну увагу вихованню дитини, завжди цікавляться її успіхами, відвідують батьківські збори. Дитина завжди під наглядом мама та бабусі. Учениця забезпечена всім необхідним, має належний вигляд. Батько жодного разу не відвідував школу та не цікавився досягненнями доньки.
З копії довідки ТОВ Науково-виробниче товариство «Медицинські системи і технології» №63/23 від 30.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 є малолітньої особою, а декларацію від її імені підписано її мамою ОСОБА_1 , а інформацію щодо батька дитини в декларації відсутня, контакти для зв`язку з батьком також відсутні.
З долученого Висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 вбачається, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 із матір`ю ОСОБА_1 , не порушуючи право батька ОСОБА_3 на участь у вихованні дитини.
Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №640/2670/17.
Відтак, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, а також виявлене бажання самої дитини проживати разом з матір`ю, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_9 з матір`ю ОСОБА_1 .
При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.
За таких обставин позов підлягає до задоволення.
Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 1073,60 грн.,які підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам (ст.141 ЦПК України)
Керуючись ст.ст. 264-265, 293, 310-314 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Чернівецька міська рада про визначення місця проживання малолітньої дитини,- задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , судові витрати в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;
- відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене 15.08.2024 року.

Суддя С. І. Доценко