СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/504/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (далі - Товариство), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Ідея Банк», про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником,

У С Т А Н О В И В

31.07.2024 суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява Товариства, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Ідея Банк», про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Заяву обґрунтовано тим, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. учинив виконавчий напис про стягнення заборгованості, який перебуває на виконанні у Святошинського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У 2023 році між Товариством та АТ «Ідея Банк» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором перейшло до Товариства. Таким чином, Товариство є єдиним власником усіх прав вимоги за Кредитним договором.

12.08.2024 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі з повідомленням учасників та заінтересованих осіб, призначив судове засідання на 22 серпня 2024 року.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату час місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Згідно з ч.1, 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Також відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 442 ЦПК України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За приписами статті 55 ЦПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 ЦК України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 55 ЦПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Принцип свободи договору узгоджується з нормами ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України, відповідно до яких сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, а також з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до якої при укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, у справі про заміну стягувача у виконавчому провадженні суд має встановити, чи надані заявником належні, допустимі, достовірні і достатні докази переходу до нього права вимоги до боржника.

У справі, що розглядається, судом установив таке:

-на примусовому виконанні у Святошинського відділу державної виконавчої служби перебуває виконавчий напис №59861073, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. №6765 від 24.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №147606,83 грн;

-25.07.2023 Акціонерне товариство «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (Фактор) уклали Договір факторингу №25/07, за яким Клієнт відступив Фактору, а Фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором;

-згідно з пунктом 5.1 Договору, права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного Реєстру Боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених у п. 4.1. цього Договору. Отже, сторони обумовили момент виникнення у Фактора права вимоги підписанням Реєстру Боржників та виконанням вимог п. 4.1. Договору;

-у пункті 4.1. Договору в редакції, що надана суду, не встановлено, в якому розмірі фактор зобов`язується сплатити Клієнту суму фінансування шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки Клієнта протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання Реєстру Боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання Сторонами Договору та Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно»;

-у пункті 3.1. Договору в редакції, що надана суду, не встановлена сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги, по Реєстру Боржників №1 (Лот №14).

Відсутність у Договорі Факторингу суми фінансування позбавляє суд можливості встановити, чи дійсно перейшло до Товариства право вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . Будь-яких доказів, які підтверджували б суму фінансування та оплату такої суми Товариство суду не надало.

З огляду на те, що Товариство не довело за допомогою належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів наявність у нього права вимоги до ОСОБА_1 , у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 55, 258-261, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Ідея Банк», про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.В. Кравченко