26.08.2024 Суддя Попова В. О.
Справа № 644/6988/24
Провадження № 2-з/644/70/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2024 м. Харкова

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Попова В.О., розглянувши заяву адвоката Березовського Євгена Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1

про забезпечення позову

У С Т А Н О В И В :

21.08.2024 адвокат Березовський Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом із зазначеним позовом заявник звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 . Заява обґрунтована тим, що адвокат Березовський Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 510 000 гривень та 3 150 доларів США. У вказаній вище заяві про забезпечення позову зазначено, що ціна поданого позову становить 510 000 гривень та 3 150 доларів США. Позивач вважає, що відповідач отримав у нього у борг під розписку грошові кошти в розмірі 510 000 гривень та 3 150 доларів США зі строком повернення 45 к.д, починаючи з 14 лютого 2024 року. Кошти відповідач не повернув, а тому є підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Так, адвокат Березовський Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, про ціна позову 510 000 гривень та 3 150 доларів США; одночасно з позовом подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 на те, що невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Виходячи з наведеного та з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що заявлені позивачем та змісту викладених обставин колегія суддів доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення, оскільки між сторонами виник спір щодо повернення відповідачем взятих у позивача в борг у лютому 2024 року грошових коштів, зі строком повернення 45 к.д, починаючи з 14 лютого 2024 року однак, за твердженнями позивача, на день звернення до суду з цим позовом не повернув, то невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Підсумовуючи наведене вище, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заяви про забезпечення позову.

Водночас, суд, вирішуючи питання наявності підстав для накладення арешту у заявлений позивачем спосіб, виснує про їх відсутність, зважаючи на таке.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд вважає за доцільне заяву задовольнити частково та забезпечити позовні вимоги у цій справі, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього чи в інших осіб, в межах заявлених позовних вимог на загальну суму 510 000 гривень та 3 150 доларів США

При цьому суд зауважує, що накладення арешту на майно або грошові кошти в межах суми позовних вимог за своєю правовою конструкцією не може вважатися не співмірним по відношенню до розміру позовних вимог, оскільки арешт буде накладений лише в межах суми, що відповідає ціні позову. Водночас відмова в забезпеченні позову може призвести до ускладнення можливого виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Тож, обраний судом вид забезпечення позову, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Керуючись статтями 149,150-152 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно або грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах заявлених позовних вимог на загальну суму 510 000 гривень та 3 150 доларів США.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання .

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено 26.08.2024. Повний текст ухвали складено 27.08.20214.

Суддя В.О. Попова