Справа №: 148/1985/24
Провадження № 2/148/744/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Дамчука О.О. в приміщенні Тульчинського районного суду Вінницької області, розглянувши матеріали цивільної справи позовом адвоката Кугутюка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, третя особа: Тульчинський відділ Державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницькій області ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) про звільнення майна з під арешту.

В С Т А Н О В И В:

27.08.2024 року адвокат Кугутюк О.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, третя особа: Тульчинський відділ Державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницькій області ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) про звільнення майна з під арешту.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вироком Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 08.12.1999 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 81 ч. 3 КК України до 2 років виправних робіт по місцю роботи без позбавлення волі з відрахуванням в прибуток держави 20% заробітку та з конфіскацією 1/2 частини майна, яке належить засудженій. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь КСП «Суворівське» с. Суворівка Тульчинського району, солідарно 168 грн.

24.07.2007 року Тульчинською державною нотаріальною конторою здійснено обтяження за № 5353330 на все майно (невизначене майно) ОСОБА_4 . Підставою вчинення обтяження був архівний запис № 1985434VINNITSA2 від 10.05.2000; № реєстра 82, внутрішній № 3401CC2B26F15B315342, який у свою чергу виник на підставі повідомлення Відділу державної виконавчої служби 2-353 від 05.05.2000.

Просить скасувати обтяження у вигляді арешту, реєстраційний номер обтяження: 5353330, накладене на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , архівний номер 1985434VINNITSA2, архівна дата 10.05.2000, № реестра 82, внутр. № 3401CC2B26F15B315342, який у свою чергу виник на підставі повідомлення Відділу державної виконавчої служби 2-353 від 05.05.2000.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 174 КПК України передбачено, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які надав Верховний Суд України в постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

З вищевикладеного вбачається, що з позовом про скасування чи зняття арешту, накладеного в порядку здійснення кримінального провадження, може звернутися особа, яка є власником цього майна (право власності якої зареєстроване в передбаченому законом порядку) та не є учасником кримінального провадження.

Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження та вважають себе власниками (володільцями) арештованого майна, права яких документально не підтверджені, можуть звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначені особи, як і титульний власник майна, мають право на звернення з клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Учасник кримінального провадження має право на звернення з клопотанням про скасування арешту виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Вироком Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 08.12.1999 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 81 ч. 3 КК України до 2 років виправних робіт по місцю роботи без позбавлення волі з відрахуванням в прибуток держави 20% заробітку та з конфіскацією 1/2 частини майна, яке належить засудженій. На підставі вказаного вироку виданий виконавчий лист про конфіскацію 1/2 частини належного на праві власності ОСОБА_1 майна.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає про відсутність у неї на праві особистої власності майна та про намір в майбутньому його придбати. Таким чином вирок Районного суду Тульчинського районну Вінницької області від 08.12.1999 року в частині додаткового покарання, а саме конфіскації 1/2 частини майна, яке належить засудженій ОСОБА_1 до даного часу не виконаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України (в ред. 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частини другої та третьої статті 5 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, який постановив вирок.

Порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку врегульовано ст. 411 КПК України 1960 року та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків».

Зокрема, відповідно до п. 6 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суди у порядку ст.411 КПК України можуть також вирішувати питання, що виникли після винесення вироку в процесі його виконання, зокрема про невиконання вироку в частині конфіскації майна, якщо актом амністії або помилування засуджений повністю звільнений від покарання і якщо до дня видання акта амністії або помилування вирок у частині конфіскації не був виконаний.

Таким чином, ОСОБА_1 як учасник кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту, або визнання вироку у частині конфіскації майна таким, що не підлягає виконанню, виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що арешт накладено в межах кримінального провадження, вказана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства та заявнику слід звернутися з клопотанням про скасування арешту у порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити адвокату Кугутюку Олександру Васильовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, третя особа: Тульчинський відділ Державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницькій області ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) про звільнення майна з під арешту.

Роз`яснити позивачу право на звернення з такими вимогами в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя О.О. Дамчук