Справа № 932/6965/24
Провадження № 2/932/2533/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Ярощук О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі»

про визнання дій незаконними, скасування акту і постанови, стягнення моральної і матеріальної шкоди -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у якому просить:

- встановити факт незаконного розірвання договору на постачання електроенергії між ним та відповідачем за особовим рахунком № НОМЕР_1

- визнати незаконними дії відповідача по припиненню електропостачання до садового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_2

- визнати протиправним та скасувати протокол №35/21 від 18.05.21 комісії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з розгляду акту про порушення №32356 від 10.05.21

- стягнути з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь позивача 28 122,6 грн за сплату заборгованості, нарахованої за протоколом від 18.05.23 з урахуванням 3% річних та індексу інфляції

- стягнути АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 6699,26 грн та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом ст.27 ЦПК України підсудність справ за позовами до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань..

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Так, позивачем заявлені вимоги про встановлення факту незаконного розірвання договору на постачання електроенергії між ним та відповідачем за особовим рахунком № НОМЕР_3 , визнати незаконними дії відповідача по припиненню електропостачання до садового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_2 та інші похідні вимоги.

Садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_2 відноситься до територіальної підсудності Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з електропостачання, що надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір виник з приводу нерухомого майна позов має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності відповідно до положень статті 30 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено обставин, які б давали можливість розгляду даної справи саме Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, оскільки дана справа за правилами виключної підсудності підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судового рішення із обов`язковим направленням на новий розгляд відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 411 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, з огляду на те, що Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у даному випадку не є судом встановленим законом, оскільки спір у даній справі стосується нерухомого майна, яке знаходиться на території Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за адресою: Садівниче товариство «Металург» м. Дніпро, вул. Байкальська, 10, земельна ділянка №248, вважаю, що справа підлягає направленню за територіальною підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно із вимогами статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32 ЦПК України суддя-

п о с т а н о в и в :

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання дій незаконними, скасування акту і постанови, стягнення моральної і матеріальної шкоди - передати на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Ярощук