Справа № 638/1669/24
Провадження № 2/638/2983/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бондаренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: державний нотаріус третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Людмила Анатоліївна про визнання права власності на транспортний засіб в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради та просить визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, після чого відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 , автомобіля марки Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1 . Єдиним спадкоємцем спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , за закон є позивач. Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовостановлюючих документів. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку та має право успадкувати та оформити майно, що належало за життя ОСОБА_2 , позивач просить задовольнити позовні вимоги.

12.07.2024 надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, який ухвалою суду від 19.08.2024 залишений без розгляду.

Також, ухвалою суду від 19.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача від 18.07.2024 про долучення доказу до матеріалів справи.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі з проханням задовольнити позовні вимоги, представник відповідача причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, третя особа надала заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 , копії свідоцтва про народження № НОМЕР_3 , копії свідоцтва про одруження № НОМЕР_4 позивач є дочкою померлої. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 03.08.2015 (справа №642/2807/15) усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори №363/02-31 від 12.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб марки Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно копії матеріалів спадкової справи №379/2014 із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_1

01.04.2016 року Державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , також 24.04.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1, ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як роз`яснює п.п.2-3, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для його оформлення у нотаріальному порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19) Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Стаття 328 ЦК України встановлює презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18).

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень.

Достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони. Однак це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами. Тобто такі докази не є безспірними, але якщо протилежна сторона не надасть належні докази для їх спростування, вони є достатніми для ухвалення рішення на користь особи, котра їх подала.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Всупереч вищевказних норм, позивачем не доведено факт набуття у власність померлою ОСОБА_2 права власності на автомобіль Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, суду не надано жодного доказу, що померлій на праві власності належав зазначений автомобіль, з клопотанням про витребування відповідних доказів позивач до суду не звертався, копія матеріалів спадкової справи не містить зазначених даних.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328,1222,1223,1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 274-279, 263-265,280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Харківської міської ради (м.Харків, м-н Конституції, 7, ), третя особа: державний нотаріус третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Людмила Анатоліївна (м.Харків, пр-т Героїв Харкова, 85) про визнання права власності на транспортний засіб в порядку спадкування за законом залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26.08.2024.

Головуючий Є.В.Невеніцин