Справа № 168/770/24
Провадження № 2/168/299/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смідинської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Смідинської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , однак належним чином не оформила своїх спадкових прав. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері. Вказуючи, що нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Сторони у підготовче засідання з`явилась.

Позивач подала клопотання, в якому просить позов задовольнити, справу розглядати без її участі.

Смідинською сільською радою подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, з позовом згідні.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві ОСОБА_3 підтверджується витягом з погосподарської книги № 13 за 2023 рік виданим виконкомом Смідинської сільської ради Ковельського району, рік побудови будинку 1947 року (а.с. 15).

Згідно з листом Комунально підприємства «ВОЛИНЬПРОЕКТ» Волинської обласної ради від 09.05.2024 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 14).

За життя ОСОБА_3 17.08.1999 року склав заповіт, відповідно до якого все майно заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с. 9).

Спадкоємець ОСОБА_6 подала до нотаріальної контори заяви про відмову від долі в спадщині, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_3 в користь своєї сестри ОСОБА_2 (а.с. 41).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом шести місяців після смерті батька заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавали і в управління або володіння спадковим майном не вступали, а тому в контексті положень ч. 2 ст.553 ЦК УРСР вважаються такими, що відмовилися від спадщини.

Спадщину після смерті останнього прийняла його дочка ОСОБА_2 (а.с. 11-12, 40, 44), яка 13.07.2000 року подала до Старовижівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю земельну частку пай (а.с. 10).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що позивач у справі є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 22-23).

Позивач не проживала з матір`ю на день її смерті, однак у встановлений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті останньої (а.с. 50 на звороті).

Заповіту за життя ОСОБА_2 не складала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 52, 58).

Спадкоємці першої черги за законом та ті, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.

З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 , як дочка спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Державний нотаріус Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Голомис С.В. 29.05.2024 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності належності нерухомого майна за спадкодавцем (а.с. 25).

Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 370/2023 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 50-58), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , немає, свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну частку (пай) видано позивачу.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1261, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка успадкувала за заповітом вказане майно після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Смідинська сільська рада, адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 9, с.Смідин, Ковельський район, Волинська область, код за .

Повне рішення складено 03.09.2024 року.

Суддя О. Й. Хаврона