РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/973/24

Провадження № 2/293/422/2024

29 серпня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

24.06.2024 через систему «Електронний суд» ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надіслав до суду позов, за змістом якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в розмірі 30852,75 грн., з яких сума кредиту- 8250,00 грн, сума процентів за користування кредитом -17506,00 грн, три відсотки річних - 1387,75 грн та інфляційні втрати - 3709 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2422,41 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі-відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 5280869 про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір). Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі - Правила) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8550 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту - 25.01.2022, що вказується в Графіку платежів, та є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8550 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Позивач доводить, що до ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу № 19.06/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 25756 грн.

Станом на 21.06.2024 заборгованість відповідача по Кредитному договору не сплачена і складає 8250 грн. та 17506 грн. - нараховані проценти, а всього - 25756,00 грн.

На думку позивача, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому до стягнення з відповідача заявляє суму інфляційних втрат у розмірі 3709,00 грн, нарахованих за період вересень 2022 - квітень 2024, та 3% річних у сумі 1387,75 грн, нарахованих за період з 21.08.2022 по 30.05.2024.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до вимог ч.8 ст.187 ЦПК України 25.06.2024 судом направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача - ОСОБА_1 , згідно відповіді якого, остання проживає: АДРЕСА_1 .

Суд ухвалою від 26.06.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 10:00 год. 26.07.2024. Одночасно суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача та витребував в АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , та підтвердження факту зарахування коштів 26.12.2021 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк».

На виконання вимог ухвали суду від 26.06.2024 АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав суду запитувану інформацію та виписку про рух коштів по банківській карті НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 (а.с.140-141).

26.07.2024 за вх. №4565 через ЄСІТС підсистему «Електронний суд» надійшла заява позивача про розгляд справи без участі, за змістом якої просить судове засідання, проводити без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.145-146).

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У заяві від 26.07.2024 представник позивача просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с.150).

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

26.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 5280869 про надання споживчого кредиту (а.с.19-28). Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8550,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту - 25.01.2022, проценти за користування кредитом складають - 1462,05 грн, що зазначається в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору (а.с. 29).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, тип процентної порядок повернення кредиту (а.. 77-81).

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8550,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 , що підтверджується наданою АТ «Райффайзен Банк» письмовою та випискою про рух коштів по вказаній банківській карті за період з 25.12.2021 по 28.12.2021(а.с.140-141).

Підпунктом 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.

Так, 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (а.с.120-128).

На підтвердження укладення вказаного договору та переходу права вимоги до відповідача позивач додає вказаний договір факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2024, акт прийому - передачі реєстру боржників від 19.06.2023 за договором (а.с. 129) та копію витягу реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 за яким сума заборгованості відповідача становить 25756 грн, з яких: 8250 грн за основною сумою боргу та 17506,00 грн за відсотками (за 393 дні прострочення) (а.с.74).

За наведеним у змісті позову розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем становить: 30852,75 грн., з яких сума кредиту- 8250,00 грн, сума процентів за користування кредитом -17506,00 грн, три відсотки річних - 1387,75 грн та інфляційні втрати - 3709 грн.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором особою яка набула таке право відповідно до договору факторингу.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та сам факт переходу права грошової вимоги до нового кредитора.

Судом встановлено, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладений договір №5280869 про надання споживчого кредиту від 26.12.2021.

Вказаний кредитний договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А286701».

У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як встановлено, між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним в електронній формі.

Відповідач з умовами договору № 5280869 від 26.12.2021 про надання споживчого кредиту була ознайомлена, підписала такий договір.

Факт отримання кредитних коштів відповідач не спростував та підтверджується копією руху коштів по банківській картці НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (а.с.140). Інформація про рахунок (виписка про рух коштів) також вказує на користування ОСОБА_1 вказаними коштами (а.с.141).

Факт переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача також знайшли своє підтвердження. Суд надані позивачем докази переходу таких прав уважає належними та допустимими.

Заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором на думку позивача підтверджується витягом з реєстру боржників доданого до договору факторингу та становить 25756 грн, що виникла станом на 19.06.2023.

Однак, суд не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача процентів після спливу строку кредитування, оскільки Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється.

Як встановлено судом, строк кредитування за договором позики № від 21.08.2021 становить 11 днів, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, який передбачений договором, матеріали справи не містять.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належними доказом наявності такої заборгованості. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості зі сплати відсотків суду не надано. Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти.

Водночас, суд не приймає доводи позивача щодо пролонгації кредитного договору, оскільки документально не підтверджено здійснення відповідачем оплати на рахунок кредитора в межах строку кредитування.

Так, за кредитним договором ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 8550,00грн. строком на 30 днів, дата повернення кредиту 25.01.2022, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % за день. Таким чином заборгованість ОСОБА_1 за договором складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8550,00 гривень та заборгованості за відсотками в розмірі 1462,05 гривень згідно Додатку № 1 до Договору.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як правонаступник кредитора за кредитним договором має право на отримання від відповідача кредитної заборгованості.

Таким чином, суд вважає підтвердженою заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем в розмірі 10012,00 грн. Водночас, у стягненні відсотків, нарахованих після спливу строку кредитування, слід відмовити.

Щодо позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд уважає за необхідне зазначити таке.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, триває і на час розгляду справи.

Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Наведеною нормою передбачено, звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання з 24.02.2022 на період дії воєнного стану.

За викладених вище підстав, суд уважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з вересня 2022 по квітень 2024 не ґрунтується на вимогах закону, тому задоволенню в цій частині не підлягають.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість заявлених вимог щодо виникликої заборгованості по відсотках та стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 10012 гривень, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8550, 00 гривень та процентів за користування кредитом в сумі 1462,05 гривень.

В решті позову суд відмовляє за недоведеністю вимог.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 786,07 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, суд зазначає таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1075167; копію договору №10/07-2022 від 07.07.2022 про надання правової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В.; звіт про надання правової допомоги згідно договору на суму 10000 гривень; копію платіжного доручення на оплату правової допомоги; рахунок-фактуру за надання правової допомоги.

При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.

Водночас суд уважає, що розмір правничої допомоги за оплату наданих послуг є завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову та частковим задоволенням позову. Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат не приймав участь в судовому засіданні.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви щодо стягнення понесених позивачем витрат за надання правничої допомоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договором № 5280869 від 26.12.2021 в розмірі 10012 (десять тисяч дванадцять) гривень 05 копійок, з яких 8550 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок за тілом кредиту та 1462 (одна тисяча шістдесят дві) гривні 05 копійок сума процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 07 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін по справі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , ел-пошта: , місце знаходження: вул. Загородня 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1

Повний текст рішення складений та підписаний 29.08.2024.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО