Провадження №2/523/2264/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_3 , в якій просив, з урахуванням уточнених позовних вимог ( а.с. 14-22 Том 2):

-Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 , на житловий будинок, якій розташований за адресою: АДРЕСА_1 та якій складається житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 67,6 кв.м. в тому числі житловою площею 45,8 кв.м., літня кухня літ. «В», огородження - 1,2, ворота - 3, за індексним номером об`єкту нерухомого майна 101, яка була здійснена державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець Олександром Володимировичем;

-Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, якій розташований за адресою: АДРЕСА_1 та якій складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 67,5 кв.м., в тому числі житловою 45,5, 4 кв.м., літ. «В» - котельня, літ. «Г» убиральня, № 1-6- огорожа, I -вимощення, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) житловий будинок з надвірними спорудами, якій розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . За життя померла заповіла позивачу житловий будинок АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 , 14 жовтня 2013 року позивачем подано приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіній Т.О. заяву про прийняття спадщини. 28 серпня 2020 року приватним нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 259/02-31, в саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на спадкове майно- житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване за померлою - ОСОБА_5 та відсутні правовстановлюючі документи. Крім того, нотаріусом, під час здійснення нотаріальних дій, було з`ясовано, що на теперішній час право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу.

Позивач вказав, що Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1- 3.94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 № 12/5-126 в якому зокрема, роз`яснюється, що по об`єктам, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Однак, на теперішній час у позивача немає можливості отримати в КП «БТІ» Одеської міської ради висновок про технічний стан будинку оскільки власником будинку є ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що на час укладення договорів купівлі-продажу з ОСОБА_2 від 29 квітня 2020 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належав йому оскільки він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , але не оформив право установчих документів, житловий будинок АДРЕСА_1 вибув з його володіння поза його волею, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву представника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з тим підстав, що позивачем не ставиться питання з приводу протиправності дій Управління, не надано жодного доказу щодо порушення його прав та законних інтересів саме Управлінням. Взагалі між Позивачем та Управлінням відсутні будь-які правовідносини з оскаржуваного Управління жодним чином не зловживало наданими йому повноваженнями, спір не виник внаслідок його неправомірних дій, а наявність повноважень щодо здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не повинно тягнути за собою наслідки у вигляді сплати судового збору позовних вимог. Відтак, Управління є неналежним відповідачем по даній справі, а належним відповідачем у спорі про оскарження реєстраційних дій має бути особа, реєстрація речового права якої оскаржується (а.с.29-31 Том 1)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бузова Т.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 та її представник адвокат Татар В.Г. просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з тих підстав, що матеріалами цивільної справи підтверджено той факт, що на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли померла спадкодавець ОСОБА_5 у неї не було права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., у тому числі житловою 45,5 кв.м., літ. "В" - котельня, літ. "Г" - убиральня, № 1-6 - огорожа, 1 - вимощення, на яке просить визнати право власності позивач ОСОБА_1 , тому у спадкоємця ОСОБА_1 не виникло право власності на спадщину, так як її не існує і позивачем не надані докази її існування.

В судове засідання відповідач ОСОБА_7 , представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету народних депутатів Ленінської районної ради від 02 серпня 1974 року №994 про розгляд листа гормолзаводу №2 за №5865 від 25/УП-74 р, вирішено : «Учитывая ходатайство руководства гормолзавода №2 разрешить гр. ОСОБА_8 временно до получення квартиры по месту работы проживать во времянке. Для чего стать на квартирный учет. После получения жилплощади времянку разобрать.» (а.с. 172 Том 1).

Рішенням виконавчого комітету народних депутатів Ленінської районної ради від 17 листопада 1978 року № 937 вирішено дозволити ОСОБА_9 і її матері ОСОБА_10 проживати в тимчасовій споруді, що складається з однієї кімнати 13,5 кв.м. і кухні 11 кв.м. по АДРЕСА_1 , так як тимчасова споруда із-за своєї малоцінності не може бути вилучена в дохід держави (а.с.19 Том 1).

З рішення виконавчого комітету народних депутатів Ленінської районної ради від 17 листопада 1978 року № 937 про подання прокурора вбачається: «Рассмотрев представление прокурора Ленинского района г.Одессы о нарушении жилищного законодательства, исполком Ленинского райсовета народных депутатов установил, что в 1970г. гр. ОСОБА_9 вступила в брак с гр. ОСОБА_11 , с которым самовольно построила времянку по ул.Агрономической, 54-а. 16.07.74г. гр. ОСОБА_11 , умер. Скрыв наличие у неё незаконченного строительством дома, гр. ОСОБА_9 на основании решения исполкома №994 от 2.08.74г., получено разрешение на проживание и прописку в самовольно возведённой времянке до получения квартиры по месту работы, после чего времянку снести» (а.с.13-14 Том 1).

ОСОБА_9 після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданим 03.02.1982 року (а.с.20 Том 1).

21 жовтня 1999 року ОСОБА_5 зробила розпорядження на будинок з надвірними господарчими спорудженнями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який заповіла: ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Потоня Є.С. (а.с.12 Том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної Служби Одеського міського управління юстиції (а.с.87 Том 1).

14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , та залишила заповіт, посвідчений на його ім`я Четвертою одеською нотаріальною конторою 21.10.1999 року, за реєстром №2-601 (а.с.86 Том 1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 27 квітня 2017 року на праві приватної власності за ОСОБА_13 . Підстава виникнення: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 28.03.2017, видавник: Міжрегіональний експерно-правовий центр; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 937, виданий 17.11.1978, видавник: Виконавчий комітет ленінської районної ради депутатів; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 994, виданий 02.08.1974, видавник: Виконавчий комітет ленінської районної ради депутатів (а.с.191 Том 1).

Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. ОСОБА_7 з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу, про таке:

1.За цим Договором Продавець передала у власність Покупця (продала), а Покупець прийняла у власність (купила): 1/10 (одну десяту) частку у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 45,8 кв. м., загальною площею 67,6 кв. м., надалі «майно», що розташоване на земельній ділянці площею 331 кв. м., Продавець свідчить, що право власності на земельну ділянку на якій розташоване майно на даний час не оформлено, земельна ділянка в оренді не перебуває ( а.с.23-24 Том 1).

Згідно договору купівлі-продажу посвідченого 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. ОСОБА_7 з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу, про таке:

1.За цим Договором Продавець передала у власність Покупця (продала), а Покупець прийняла у власність (купила): 9/10 (девять десятих) часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 45,8 кв. м., загальною площею 67,6 кв. м., надалі «майно», що розташоване на земельній ділянці площею 331 кв. м., Продавець свідчить, що право власності на земельну ділянку на якій розташоване майно на даний час не оформлено, земельна ділянка в оренді не перебуває ( а.с.25-26 Том 1).

Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності:

-207864568 право власності на частку житлового будинку з надвірними господарчими спорудженнями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 29.04.2020 року за ОСОБА_2 ;

-207863897 право власності на частку житлового будинку з надвірними господарчими спорудженнями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 29.04.2020 року за ОСОБА_2 . ( а.с.30, 31 Том 1)

28 серпня 2020 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_14 подана заява до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. про видачу свідоцтва про спадщину за заповітом, посвідченим на його ім`я Четвертою одеською нотаріальною конторою 21.10.1999 року, за реєстром №2-601, а саме житловий будинок з надвірними господарчими спорудженнями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 63 Том 1).

Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Тетяни Олександрівни, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з тих підстав, що право власності на вказане нерухоме майно не зареєстроване (а.с.13 Том 1).

З повідомлення КП «БТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 в комунальному підприємстві нерухомості майно не зареєстровано (а.с. 125 Том 1).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , складеного 26 вересня 1988 року, де власником зазначено ОСОБА_5 , будинок складається з тамбуру (7,6 кв.м.), кухні (11,7 кв.м.), кімнати площею 13,5 кв.м., загальна площа 32,8 кв.м. (а.с.26-28 Том 1).

Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , складеного 16 листопада 2006 року, де власником зазначено ОСОБА_5 , загальна площа будинку 67,5 кв.м. (а.с.15-18 Том 1).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , складеного 28 березня 2017 року, де власником зазначено Слободчикову Любов загальна площа будинку 67,5 кв.м. (а.с. 15-22 Том 1).

Обгрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача зазначає про те, що спірне нерухоме майно було побудовано до 05 серпня 1992 року, тому не підлягає проходженню процедури прийняття в експлуатацію, відтак належало на праві власності ОСОБА_5 , що також підтверджується копією технічного паспорту (а.с.26-28 Том 1).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 42 вказаного Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Відповідно до положень п.41 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами;

У статті 37 цього Закону передбачені повноваження щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою.

Так, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, повідомлення про прийняті рішення з таких питань адміністратора інформаційної системи Міністерства юстиції України, з питань найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ тощо - національного оператора поштового зв`язку, органу ведення Державного реєстру виборців; прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України"Про регулювання містобудівної діяльності";

Разом з тим, матеріали справ не містять доказів того, що спірному об`єкту нерухомого майна була присвоєна адреса.

Між тим, як зазначалось вище документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна (п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127).

В ході розгляду справи правовстановлюючих документів на право власності або користування земельною ділянкою (для будівництва або реконструкції об`єктів), стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_1 , надано не було. Клопотань про їх витребування не заявлено.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Тобто, право власності вже існувало станом на 1965-1970 рр. у зв`язку з побудовою об`єкту (а.с.142 Том 1), а його реєстрація у Державному реєстрі речових прав - тільки офіційне визнання державою.

Згідно ч.1 ст. 1236 ЦК Украни, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не надано належних, допустимих доказів, які б підтверджували факт набуття спадкодавицею ОСОБА_5 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , (п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127), при цьому рішенням виконавчого комітету народних депутатів Ленінської районної ради від 17 листопада 1978 року № 937 вирішено дозволити ОСОБА_9 і її матері ОСОБА_10 проживати в самочинній тимчасовій споруді (загальною площею 32,8 кв.м.) по АДРЕСА_1 , а самочинно збудовані будівлі, не є об`єктом права власності (ст. 376 ЦК України), тому таке майно не входить до складу спадщини, відтак у позивача відсутні законні підстави для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Не підлягають до задоволення решта позовних вимог, так як є похідними.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2024 року.

Суддя: