Справа № 342/677/24
Провадження № 2/342/393/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в якому просять визнати за ними право власності за кожним на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка налажала їм як члену колишнього колгоспного двору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 , 1934 р.н. (батько позивача ОСОБА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був головою колгоспного двору у приватній власності якого був житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ), що підтверджується Випискою з інвентаризаційних матеріалів, в якій зазначене свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 17.12.1989 виданого Городенківською районною радою на підставі рішення цієї ж ради за № 247 датоване від 13.12.1989 року. ОСОБА_4 , 1934 р.н. (батько позивачаОСОБА_1 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 , 1931 р.н. (мати позивачаОСОБА_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На випадок своєї смерті батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заповіт на все їхнє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося на користь ОСОБА_1 не встигли скласти. Відповідно до довідки виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 108 від 16.02.2024 відомо, що станом на 15.04.1991 в будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали такі особи: ОСОБА_4 , 1934 р.н., голова колгоспного двору; ОСОБА_5 , 1931 р.н.- дружина; ОСОБА_1 , 1970 р.н. - дочка (позивач); ОСОБА_3 , 1961 р.н., - дочка (відповідач); ОСОБА_2 , 1986 р.н., онук (позивач (син відповідача ОСОБА_3 ). Відповідно до довідки, виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 107 від 16.02.2024 відомо, що за вищевказаним житловим будинком, що за адресою АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,18 га. Відповідно до довідки, виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 185 від 25.07.2022 відомо, що станом на день смерті ОСОБА_4 , 1934 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані та проживали в житловому будинку, що вищевказаний такі особи: ОСОБА_4 , 1934 р.н., голова колгоспного двору; ОСОБА_5 , 1931 р.н.- дружина; ОСОБА_6 , 1960 р.н., - зять (чоловік позивача); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - дочка (позивач); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . - внук (позивач), ОСОБА_7 , 1994 р.н. - внучка; ОСОБА_8 , 1995 р.н. внук. Відповідно до довідки, виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 186 від 25.07.2022 відомо, що станом на день смерті ОСОБА_5 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , були зареєстровані та проживали в житловому будинку, що вищевказаний такі особи: ОСОБА_5 , 1931 р.н.- дружина; ОСОБА_6 , 1960 р.н. - зять (чоловік позивача); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - дочка (позивач); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - внук (син позивача), ОСОБА_7 , 1994 р.н. - внучка; ОСОБА_8 , 1995 р.н. - внук . На час смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , разом із ними були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 , 1960 р.н. - зять (чоловік відповідача), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка (відповідач), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - внук (син відповідачки та позивач по даному позову), ОСОБА_7 , 1994 р.н. - внучка та ОСОБА_8 , 1995 р.н. внук. Реалізовуючи свої спадкові права ОСОБА_3 , звернулася у Городенківську державну нотаріальну контору, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через реєстрацію спадкового житлового господарства, як колгоспного двору без визначення часток його членів. Це змусило ОСОБА_3 звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове житлове господарство по АДРЕСА_1 . Рішенням Городенківського районного суду від 22.12.2022 у цивільній справі № 342/730/22, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано за нею право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою по АДРЕСА_1 . На підставі рішення суду ОСОБА_3 , зареєструвала право власності на 3/5 частини даного господарства. Станом на 15.04.1991 в даному господарстві що зазначене вище проживали: ОСОБА_4 , 1934 р.н., голова колгоспного двору; ОСОБА_5 , 1931 р.н. - дружина; ОСОБА_1 , 1970 р.н. - дочка (позивач); ОСОБА_3 , 1961 р.н. - дочка (відповідач); ОСОБА_2 , 1986 р.н., онук (позивач (син відповідача ОСОБА_3 ). Таким чином, позивачі як члени колгоспного двору набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння та їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5. Відповідно, їм належить по 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і відповідно рідною сестрою ОСОБА_3 . Після смерті їх батьків, ОСОБА_3 успадкувала на підставі судового рішення 3/5 частини даного господарства, позивачу ОСОБА_1 як члену колгоспного двору, належить 1/5 частина. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в даному господарстві проживали: ОСОБА_1 , 1970 р.н., ОСОБА_2 , 1986 р.н., які набули право спільної сумісної власності на будинковолодіння за вказаною вище адресою, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2022 року по справі № 342/730/22 (провадження 2/342/446/2022) позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що є членами колгоспного двору, які проживати в житловому будинку та не втратили права на частку в колгоспному дворі, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне нам майно. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як члени колишнього колгоспного двору, яким належить по 1/5 частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за вищевказаною адресою, звернулися до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права власності на належні їм частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 72798307 від 25.04.2024 та № 72798175 від 25.04.2024р., державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у зв`язку з відсутністю документів, передбачених ст.27 Закону 1952 від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які підтверджують факт виникнення у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна; подані ними документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

09 травня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

26 червня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання 29 серпня 2024 року не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила судове засідання проводити без її участі, ухвалити судове рішення у справі на її користь, позов підтримує в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 до суду подав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі та ухвалити рішення на його користь. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. При ухваленні судового рішення його анкетні дані (число, місяць та рік народження) просив брати до уваги згідно поданої копії паспорта.

Відповідач ОСОБА_3 до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивачів визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10498, виданої 29.06.2022 ОКП «Коломийське МБТІ» вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі під реєстровим номером АДРЕСА_3 зареєстровано право власності за ОСОБА_4 , головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.12.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 становить 0,18 га, що доводиться довідкою № 107 від 16.02.2024, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1962 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1962, 1964, 1965, 1980, 1982 та 1990 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ФОП ОСОБА_10 на підставі договору № 01224/С від 11.03.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 11.03.2024 становить - 125966 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Як слідує із ксерокопії господарської книги, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за 1991-1995 р.р. в домогосподарстві, суспільна група якого «колгосп.» проживали: голова сім`ї - ОСОБА_4 , 1934 р.н., місце роботи - колгосп 60-річчя СРСР, дружина ОСОБА_5 , 1931 р.н., дочка ОСОБА_11 , 1970 р.н., дочка ОСОБА_12 , 1961 р.н., внук ОСОБА_2 , 1986 р.н., зять ОСОБА_6 , 1960 р.н., прибув у господарство - 20.11.1993, внука ОСОБА_7 , 1994 р.н., внук ОСОБА_8 , 1995 р.н.

Станом на 15.04.1991 р. в господарстві за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства - ОСОБА_4 , 1934 р.н., дружина ОСОБА_5 , 1931 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1970 р.н., дочка ОСОБА_3 , 1961 р.н., внук ОСОБА_2 , 1986 р.н., що доводиться довідкою № 108 від 16.02.2024, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Голова колгоспного двору ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 15.08.2001 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Член двору колгоспного двору ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04.11.2002 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

На час смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2022 року по справі № 342/730/22 (провадження № 2/342/446/2022), що набрало законної сили 30.12.2022, визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . В даному рішенні суду зазначено, що «…за позивачкою слід визнати право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких 2/5 частки, що належали померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та 1/5 частка належала позивачці, як члену колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є членами колгоспного двору і їх частки в даному господарстві становить по 1/5, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно».

Копією витягу з Державного реєстру речових прав № 322937495, сформованого 15.02.2023, доводиться, що 13.02.2023 внесено запис про речове право 49247512, про власника 3/5 частки (вид спільної власності спільна часткова) об`єкту нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2022, серія та номер 342/730/22 ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Підставою звернення позивачів до суду із даною позовною заявою є те, що при зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9 для проведення реєстраційних дій, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відсутні документи передбачені статтею 27 Закону України 1952-IV від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які відповідно до законодавства підтверджують факт набуття, зміну або припинення прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що доводиться рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9 про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72798307, №72798175 від 25 квітня 2024 року.

Ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належатьОСОБА_1 , ОСОБА_2 у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачами в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачами права власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , за кожним, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати заОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Місцезнаходження відповідача Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, .

Судове рішення складено 29.08.2024.

Суддя: Федів Л. М.