КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О. (судді-доповідача), Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мединської Наталії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, скасування свідоцтва на спадщину та скасування державної реєстрації,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись з данною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з пропуском строків, встановлених процесуальних законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У вищевказаній ухвалі роз`яснено, що ОСОБА_1 слід надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, вказавши при цьому інші обставини, які є об`єктивно непереборними та підтверджують неможливість вчасного оскарження ухвали суду першої інстанції у строк, передбачений уст. 354 ЦПК України.

Ухвала Київського апеляційного суду від 26 липня 2024 року була направлена на поштову адресу ОСОБА_1

05 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримала ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, що не оспорюється останньою.

13 серпня 2024 року до Київського апеляційного ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, визначених в ухвалі Київського апеляційного суду від 26 липня 2024 року.

Зокрема в заяві зазначає, що ОСОБА_1 повний текст оскаржуваної ухвали отримала лише 10 червня 2024 року.

Поряд із цим, з 21 березня 2024 року по 15 червня 2024 року ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у лікаря-травматолога, у зв`язку із отриманою травмою опорно-рухової системи та ще місяць після лікування потребувала постільного режиму і прийому медикаментозних препаратів.

На підтвердження вищевказаного ОСОБА_1 надано виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 серпня 2024 року.

Крім того, в заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 вказує на те, що 10 червня 2024 року вона звернулась до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

На підставі наказу Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої від 25 червня 2024 року, лише 27 червня 2024 року було видано Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а 05 липня адвокат Приходько А.С. передав, а ОСОБА_1 отримала проект апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року та проект заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вищевикладені обставини підтверджуються актом приймання-передавання документів від 05 липня 2024 року.

Надаючи оцінку наведеним у заяві доводам, апеляційний суд вважає їх такими, що не підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що з даною позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції в квітні 2024 року, повний текст оскаржуваної ухвали отримала 10 червня 2024 року.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що: "апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Посилання ОСОБА_1 на виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 серпня 2024 року, як на підтвердження поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд оцінює критично, оскільки з наданої виписки не вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаний період (з 21.03.2024 по 15.06.2024), що унеможливило виконання нею процесуальних дій протягом встановленого строку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що перебування у вказаний період на лікуванні у травматолога не стало перешкодою для вчинення процесуальних дій щодо подання ОСОБА_1 позовної заяви до суду першої інстанції.

Апеляційний суд також звертає увагу, що подана ОСОБА_1 виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 серпня 2024 року не містить даних про те, що останній було рекомендовано дотримання постільного режиму.

Таким чином, судова колегія вважає, що ОСОБА_1 не надано належних доказів, які підтверджують пропуск передбаченого законом строку на подання апеляційної скарги з причин, які пов`язані з таким станом здоров'я заявника, який об`єктивно унеможливлював вчинення ним дій щодо подання апеляційної скарги в межах строку на оскарження ухвали.

Додатково слід зазначити, що ОСОБА_1 до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не додано доказів, підтверджуючих, що вона звернулась до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги саме 10 червня 2024 року.

Інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, та підтверджували наявність у апелянта об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою, у встановлені ст. 354 ЦПК України строки, заявником не наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія доходить висновку, що вказані в ухвалі Київського апеляційного суду від 26 липня 2024 року недоліки апеляційної скарги належним чином не усунуті.

Станом на 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 не наведено об`єктивних обставин, які унеможливили виконання нею свого процесуального обов`язку щодо використання у повному обсязі наявних засобів та передбачених законодавством можливостей для вчинення відповідних процесуальних дій у межах встановленого законом строку. Доказів поважності причин пропуску передбаченого законом процесуального строку на вчинення процесуальної дії останньою не надано.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, у зв`язку з не виконанням вимог ухвали Київського апеляційного суду від 26 липня 2024 року.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мединської Наталії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, скасування свідоцтва на спадщину та скасування державної реєстрації.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.А. Слюсар