Справа № 632/719/24
провадження № 2/632/493/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокум. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участі секретаря - Клименко А.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду при розгляді справи по суті у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2024 року позивач звернувся до суду із відповідним позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальний збиток у розмірі 129584,62 грн. як збитки від ДТП, яке мале місце 27.07.2023 року, 5452,42 грн. - витрат на проведення експертного дослідження у частині вартості належного позивачеві автотранспортного засобу, 30000,00 грн. - моральної шкоди, та судових витрат: судового збору у розмірі 2561,57 грн. та 10000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Підставою цього вказав той факт, що в результаті ДТП, яке мало місце 27.07.2023 року, належний позивачеві автомобіль марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був визнаний таким, що його відновлювальна вартість перевищує ринкову. Відповідач, як і позивач, був визнаний таким, що мав відношення до події ДТП через порушення двох статей ПДР, коли позивач тільки однієї, тобто мається обопільна форма вини, обидва водії до адміністративної відповідальності в результаті розгляду справ про адміністративні правопорушення не притягалися, страховок цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мали, а відповідно позивач бажає стягнути з відповідача компенсацію частини ринкової вартості належного йому автомобіля через те, що іншим способом не може компенсувати спричинену йому шкоду, оскільки відповідач вирішувати вказане питання у позасудовому порядку не бажає. Преюдиціальною для даної справи вважає постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області у справі №632/1193/23 від 06.02.2024 року, яка набула чинності, де була проведена комісійна судова транспортно-трасологічна та авто-технічна експертиза №23596/25551 від 21.12.2023 року.

Ухвалою судді від 23.05.2024 року справу було прийнято до провадження, відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву (а.с.97).

Ухвалою суду від 17.06.2024 року підготовче провадження було відкладено через неявку сторін по справі, встановлено відсутність відзиву з боку відповідача, у зв`язку з чим були відсутні підстави для встановлення строку для подання відповіді на відзив та заперечення, роз`яснено позивачеві, що його повторна неявка у судове засідання без поважних причин буде мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду (а.с.105).

25.06.2024 року позивач через канцелярію суду надав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, підтримавши позовні вимоги та надавши згоду на заочний розгляд справи (а.с.109).

Ухвалою суду від 29.07.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті, встановлено, що відповідач проти позову заперечує та буде відстоювати свою позицію без подання письмових заяв по суті позову та інших заяв зі свого боку, відповідно судом встановлено, що справа слухається на підставі позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.113).

Позивач у судове засідання 26.08.2024 року при розгляді справи по суті не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.117), раніше подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку заявлених позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні 26.08.2024 року при розгляді справи по суті проти позову заперечував, вважаючи, що вимоги позивача є безпідставними.

Вислухавши відповідача, дослідивши заявлені позовні вимоги та їх обгрунтування, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

27.07.2023 року о 14 годині 33 хвилини позивач, керуючи автомобілем марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території на вул. Харківську у м. Первомайський Харківської області не надав перевагу автомобілю марки «Toyota», моделі «Carana», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.10.2 ПДР України, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів та вони отримали механічні пошкодження.

На підставі постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2024 року, яка набула чинності, у справі №632/1193/23, провадження №3/632/3/24, позивача ОСОБА_2 було визнано винуватим у скоєнні вказаного ДТП саме за п.п.10.2 ПДР України, однак провадження у справі було закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України через закінчення на час розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України (а.с.49-52).

Підставою для значного часу розгляду вказаної справи стало не погодження позивача із діями працівників поліції, які склали протокол при даному ДТП виключно на нього та заявлення ним всередині справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності клопотання про призначення авто-технічної експертизи (а.с.17-18), яке було задоволено постановою головуючої судді 19.09.2023 року (а.с.22-24) із зупиненням провадження у справі.

На підставі висновків експертів №23596/25551 Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи встановлено, що при ДТП, що мало місце 27.07.2023 року, мається вина обох водіїв у її спричинені, тобто обидва водії мали технічну можливість уникнути ДТП при виконанні відповідних вимог ПДР України: відносно позивача - за п.10.2 ПДР України, відносно відповідача - за п.п.12.4 та 12.9 «б» ПДР України (а.с.26-48).

На підставі вказаного експертного дослідження, який не оспорювався сторонами, позивач 02.02.2024 року подав заяву про складення за результатами ДТП, яке мале місце 27.07.2023 року відносно відповідача протоколу про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.53-54).

Вказаний протокол був складений та направлений для розгляду до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.03.2024 року, яка набула чинності, у справі №632/284/24, провадження №3/632/122/24, відповідача ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні вказаного ДТП за п.п.12.4, 12.9 «б» ПДР України, однак провадження у справі було закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України через закінчення на час розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України (а.с.55). При цьому відповідач свою вину визнав повністю під час розгляду вказаної справи.

Ще до звернення із заявою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позивач звернувся до ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл проф. М.С. Бокаріуса» із заявою про визначення матеріального збитку, завданого належному йому автомобілю марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 11.03.2024 року отримано висновок експерта №876 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, відповідно до якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля за наявних пошкоджень становить 585482,72 грн., а ринкова вартість автомобіля на момент ДТП 27.07.2023 року становить 185120,88 грн., що і є за методикою дослідження вартістю матеріального збитку, спричиненого позивачеві (а.с.58-84).

При цьому у вказаному висновку експерта встановлено, що автомобіль на час проведення дослідження знаходиться у власності позивача та ринкова вартість автомобіля після ДТП не досліджувалася.

Крім цього, що не ставилося під сумнів сторонами по справі, обидва автомобілі на час ДТП 27.07.2023 року в порушення вимог абз. 2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» не мали полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власних наземних транспортних засобів, за що були притягнуті до адміністративної відповідальності постановами БАД №323570 та БАД 323569 від 27.07.2023 року відповідно (а.с.56, 57). При розгляді справи вказані обставини сторонами не оспорювалися.

Таким чином, в даній справі суд повинен вирішити питання можливості стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в процентах при обопільній формі вини у ДТП за відсутності можливості отримання сторонами відшкодування цивільно-правової відповідальності, оскільки сторони не можуть отримати вказане відшкодування з фонду захисту потерпілих МТСБУ на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала чинності, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи справу по суті, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у стягненні з відповідача матеріальної шкоди в проценті від спричиненої шкоди без вирішення питання щодо розміру такого відшкодування, враховуючи, що позивач просив стягнути з відповідача 70% ринкової вартості автомобіля, належного позивачеві на час ДТП, враховуючи більшу форму вини саме відповідача, оскільки в даній справі позивач не виконав вимогу матеріального права, залишивши собі автомобіль марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , хоча за вимогами закону повинен був запропонувати відповідачу або забрати вказаний автомобіль як фізично знищений безвідносно того, чи здійснить вказані дії відповідач, чи ні, або вирахувати суму вартості автомобіля після ДТП, у тому числі, шляхом проведення додаткового дослідження, відняти вказану суму від ринкової вартості автомобіля на момент ДТП і вже із вказаної суми просити стягнути процент, який він вважає відображає дійсну вартість матеріальної шкоди, спричиненої йому внаслідок ДТП. При цьому він повинен був у досудовому порядку ще запропонувати відповідачу самостійно оглянути автомобіль та провести власне дослідження його вартості після ДТП. За відсутності вказаних дій підстав для задоволення позовних вимог позивача немає. Сам автомобіль знаходиться у власності позивача, що підтверджено у висновку експерта №876 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження (а.с.59, зворотній бік, перший абзац).

За змістом статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Таким чином, ремонт автомобіля марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 вищевказаного закону, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка частково відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП або вирахувати вартість автомобіля після ДТП від його вартості до ДТП і вже із вказаної суми вираховувати процент для компенсації матеріальної шкоди.

Через зазначені судом обставини, які позивач не виконав, відсутні підстави для застосування при розгляді справи п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України, про що просив позивач.

Враховуючи викладене відсутні підстави і для стягнення з відповідача вартості висновку експерта №876 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, оскільки він є похідним від заявленої позивачем вимоги, в задоволенні якої суд позивачу відмовляє.

Відносно вимоги про компенсування моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. через, як було зазначено позивачем, необхідності захисту своїх прав у судовому порядку, розладу життєвих планів, істотної зміни способу життя у зв`язку з тим, що для нього автомобіль був єдиним способом пересування, то в цій частині суд вважає за необхідне також відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог, визначаючи вказану вимогу на підставі п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, а саме у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає, що таке відшкодування в даній справі до відповідача не може бути застосовано, оскільки, незважаючи на пошкодження майна позивача, такі дії перебували, у тому числі, у причинно-наслідковому зв`язку із діями самого позивача, який також є винним у вказаному ДТП, а крім цього, він допустив протиправну поведінку, керуючи на момент ДТП автомобілем без обов`язкового поліса страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що і стало підставою для неможливості отримання страхового відшкодування в адміністративному порядку з фонду захисту потерпілих МТСБУ, а відповідно відсутня обов`язкова умова для відшкодування моральної шкоди - виключно протиправна винна поведінка іншого учасника ДТП за умов виконання позивачем вимог законодавства. В іншому випадку суд фактично встановить можливість отримання моральної шкоди особою, яка свідомо порушувала вимоги законодавства, перебуваючи за кермом автомобіля, тим більше, за наявності вини вказаної особи у самій події ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України усі судові витрати по справі слід залишити за позивачем, оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошений 26 серпня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Первомайським РВ УМВС України у Харківській області 05.06.2007 року, РНОКПП - НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортні дані та РНОКПП - невідомі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_6 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ