Справа № 703/1403/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Крамної Л.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кривельова В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Кривельов В.В., звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на свою користь 111419 грн. в рахунок страхового відшкодування у зв`язку із фізичним знищенням автомобіля марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 ; а також стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 1600 грн. в рахунок компенсації суми франшизи, на яку зменшено страхове відшкодування у зв`язку із фізичним знищенням автомобіля марки «FORD FUSION» та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що автомобіль марки «FORD FUSION» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1

30 вересня 2023 року о 14 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Samand LX» р.н. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 «FORD FUSION» став некерований та здійснив наїзд на автомобіль «Peugeot Expet», р.н. НОМЕР_4 , який був припаркований на стоянці. Внаслідок ДТП автомобіль, яким керував позивач на відповідній правовій підставі, отримав суттєві механічні пошкодження та позивачу була завдана матеріальна шкода.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2023 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Samand LX», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів згідно поліса АР №3537949 від 28 лютого 2023 року. Страховою сумою, зазначеною у полісі НОМЕР_5 забезпеченого транспортного засобу марки «Samand LX», р.н. НОМЕР_3 , є 160 000 грн., розмір франшизи 1600 грн.

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартості матеріального збитку, на замовлення ОСОБА_1 було проведено автотоварознавче дослідження, за результатами якого згідно висновку експерта №95 від 16 жовтня 2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «FORD FUSION» реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого при ДТП 30 вересня 2023 року, становить 254005 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику цього автомобіля, визначена такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження та становить 215998 грн.; вартість аварійно пошкодженого автомобіля «FORD FUSION» реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 102979 грн.

Відтак, оскільки згідно вищезазначеного висновку експерта №95 від 16 жовтня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 вважається фізично знищеним.

Водночас, позивач ОСОБА_1 не визнає того, що належний йому автомобіль є фізично знищеним, а тому вважає, що йому має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Після звернення ОСОБА_1 через свого представника до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування, страховиком було відмовлено у її виплаті. Відмовляючи позивачу у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» послалось на невиконання ним вимог визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Так, неможливість страховика встановити розмір заподіяної шкоди, обґрунтовано тим, що в акті огляду транспортного засобу «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 , від 20 грудня 2023 року зафіксовано часткове відновлення даного автомобіля. Відтак, відповідно до п. 8.5 Методики оцінки колісних транспортних засобів, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Позивач вважає відмову страховика здійснити страхову виплату незаконною та необґрунтованою, та стверджує, що після звернення із заявою до страховика про здійснення страхової виплати і станом на 20 грудня 2023 року (дати огляду транспортного засобу), він жодних дій по відновлювальному ремонту автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 не здійснював.

Зауважив також, що на неодноразові звернення представника позивача із адвокатськими запитами до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з метою отримання копії зазначеного акта огляду від 20 грудня 2023 року, яким зафіксовано часткове відновлення автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 , його надано не було. На вказані запити страховиком в усіх випадках було надано лише копію повідомлення оцінювача (фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ) про неможливість проведення оцінки із посиланням на дані вищевказаного акту огляду від 20 грудня 2023 року. Копію даного акту огляду транспортного засобу також не було надано на адвокатський запит і самим оцінювачем, ФОП ОСОБА_3 .

Зазначив, що відмовляючи у виплаті страхового відшкодування страховик послався на неможливість встановлення розміру заподіяної шкоди саме без проведення її оцінки спеціалістом. Водночас, згідно п. 34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо передбачено можливість залучення потерпілими експертів для визначення розміру збитків, що і було зроблено потерпілим ОСОБА_1 . Позивач вказує, що при зверненні із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» ним були подані всі необхідні документи, що визначають розмір заподіяної йому шкоди, зокрема і висновок експерта №95 від 16 жовтня 2023 року за результатами автотоварознавчого дослідження автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 . Відтак, вважає, що у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» були відсутні підстави відмовляти йому у здійсненні страхового відшкодування шкоди, що, на думку позивача, свідчить про спробу страховика ухилитися від виконання своїх зобов`язань, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач вказує, що сума страхового відшкодування, яка має бути виплачена йому страховиком, визначається як різниця між вартістю автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 до дорожньо-транспортної пригоди (215998 грн.) та вартістю аварійно пошкодженого автомобіля «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 ( 102979 грн.).

Окрім того розмір страхового відшкодування, що має бути сплачений страховиком потерпілому ОСОБА_1 , підлягає зменшенню на визначену у полісі АР№3537949 забезпеченого транспортного засобу марки «Samand LX», р.н. НОМЕР_3 суму франшизи в розмірі 1600 грн.

Таким чином позивач просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на свою користь 111419 грн. в рахунок страхового відшкодування у зв`язку із фізичним знищенням належного йому автомобіля марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1

Посилаючись на вказані обставини та те, що законодавством України закріплено принцип повного відшкодування шкоди потерпілому та в зв`язку з тим, що відповідно до вимог чинного законодавства страховиком не відшкодовується розмір франшизи, позивач просив стягнути франшизу у вказаному розмірі з особи, з вини якої заподіяно майнову шкоду, тобто з відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась з вини відповідача ОСОБА_2 йому було завдано і моральної шкоди. Так, під час дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 , знаходячись за кермом свого автомобіля, переніс стресову ситуацію зумовлену реальною загрозою спричинення шкоди здоров`ю. Глибоке обурення викликав і той факт, що водій ОСОБА_2 на час пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, свідомо наражаючи на небезпеку учасників дорожнього руху. Факт потрапляння ОСОБА_1 , як водія, що дотримується правил дорожнього руху, в дорожньо-транспортну пригоду, що привела до фізичного знищення автомобіля, став глибоким психологічним стресом для позивача, викликав почуття розпачу. Неможливість упродовж тривалого часу користуватись своїм автомобілем порушили встановлений ритм життя позивача, обмежилась його можливість у задоволенні соціально-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням та неможливістю вести активний спосіб життя. Також, зазначив, що позивач тривалий час очолює створене ним TOB «ІНТРА ГЕО.ЛТД », яке займається виконанням топографо-геодезичних робіт, діяльність товариства потребує виїзду на місцевість та транспортування відповідного обладнання. Через фізичне знищення автомобіля, який позивач використовував у господарській діяльності вказаного товариства, останній змушений був докладати додаткових зусиль та витрачати зайвий час для її продовження, організовуючи відповідні робочі виїзди. Внаслідок вищезазначеного, позивач зазнав значних вимушених змін у своїх життєвих і господарських відносинах. У позивача виникли роздратованість, постійна психологічна напруга та переживання, з`явились додаткові турботи, пов`язані як з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів, так і з непередбаченими відшуканням та витрачанням значних коштів, необхідних для відновлення автомобіля, що обумовило б подальше здійснення господарської діяльності та забезпечення матеріального добробуту його родини. Винуватець же дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , який є відповідальним за заподіяну шкоду, не зважаючи на значний проміжок часу від настання події, жодних відшкодувань завданої шкоди не здійснив, що призвело до виникнення у позивача депресії та почуття розпачу і зневіри внаслідок проявленої несправедливості. Відтак позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі 10000 грн.

Також, позивач вказав, що поніс судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати за оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 4000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., вказані судові витрати позивач просив стягнути на його користь з відповідачів.

Посилаючись на вказані обставини та те, що відповідачі після вказаної дорожньо-транспортної пригоди в добровільному порядку не відшкодували йому заподіяну шкоду, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 17 квітня 2024 року, з врахуванням ч.3 ст.274 ЦПК України, відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі. Відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачам визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзиви.

26 квітня 2024 року від представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» - Сперкач І.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення наведені представником відповідача у відзиві зводяться до такого.

Так, представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» зазначила, що між ОСОБА_2 (страхувальник) та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (страховик) укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 003537949 від 28 лютого 2023 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб «Samand LX» д.н.з. НОМЕР_3 .

14 грудня 2023 року до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся представник позивача в зв`язку із завданням шкоди належному йому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30 вересня 2023 року в м. Сміла за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням страхувальника.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2023 року по справі № 703/4893/23, особою, відповідальною за скоєння зазначеної ДТП визнано ОСОБА_2 .

З метою визначення розміру завданої шкоди ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулося із заявкою № до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 щодо замовлення експертного дослідження. Водночас, останній листом від 20 грудня 2023 року повідомив ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про те, що під час огляду належного позивачу пошкодженого транспортного засобу 20 грудня 2023 року, було з`ясовано, що вказаний транспортний засіб частково відновлений, про що 20 грудня 2023 року було складено акт огляду та виготовлено фотоматеріали, відтак згідно «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» проведення надалі будь-яких розрахунків було неможливим. Так, згідно п.8.3 Методики оцінки КТЗ, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення оцінки.

Як стверджує представник відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», оскільки після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30 вересня 2023 року в м. Сміла, транспортний засіб позивача був частково відремонтований, страховик був позбавлений можливості оглянути пошкоджене майно для визначення завданих потерпілому збитків, відтак не має можливості встановити розмір нанесеного власнику ТХЗ матеріального збитку і відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до п.37.1.3. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Відтак, представник відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вказує, що відповідно до вказаної норми закону страховик не має правових підстав для виплати страхового відшкодування позивачу, про що повідомив позивача письмово листом № 17-10/4013 від 26 грудня 2023 року, вважає, що таке рішення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» є законним і обґрунтованим та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

06 серпня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду також надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позов визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з нього суми франшизи. Водночас навів свої заперечення проти заявлених до нього позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. Вважає вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. такими, що оцінені позивачем суб`єктивно та є завищеними, відтак просив у задоволенні позову в цій частині відмовити. Окрім того, зазначив, що він є інвалідом першої групи, в зв`язку із незадовільним станом здоров`я позбавлений можливості працювати і отримувати доходи, тому пенсія є єдиним джерелом його доходу. Зауважив, що на підставі положень встановлених п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Відтак просив у стягненні з нього судових витрат відмовити.

Правом надання відповідей на відзиви позивач не скористався.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні заявлених вимог з підстав вказаних в позовній заяві, при цьому зауважили, що жодних доказів наявності правових підстав для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять та відповідачем не надано, в тому числі не надано акту огляду належного позивачу автомобіля від 20 грудня 2023 року, на підставі якого позивачу було відмовлено у здійсненні регламентної виплати.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» у поданому відзиві просила розгляд справи проводити за відсутності уповноваженого представника відповідача та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позов в частині стягнення з нього на користь позивача франшизи у розмірі 1600 грн., однак в частині вимог щодо стягнення з нього моральної шкоди заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог у цій частині. Вважає, що позивачем не надано доказів на предмет завдання йому моральної шкоди та розрахунку, на підставі якого позивачем оцінено моральну шкоду у розмірі вказаному в позові. Відтак просив у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі, а також, зважаючи на те, що він є інвалідом першої групи просив не стягувати з нього понесені позивачем судові витрати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з врахуванням позиції відповідачів, викладеної у відзивах, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки «FORD FUSION» реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.33).

Відповідно до копії постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2023 року у справі 703/4893/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Означена постанова суду набрала законної сили 10 листопада 2023 року (а.с.16-17).

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 30 вересня 2023 року о 14 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Samand LX» р.н. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 «FORD FUSION» став некерований та здійснив наїзд на автомобіль «Peugeot Expet», р.н. НОМЕР_4 , який був припаркований на стоянці. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода ОСОБА_1 , ОСОБА_5 .

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2023 року у справі 703/4893/23, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, щодо обставин, місця та часу події вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , якого визнано винним, зокрема у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 вересня 2023 року о 14 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності, за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Samand LX» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Peugeot Expet», р.н. НОМЕР_4 , який був припаркований на стоянці.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Судом встановлено, що на час ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів від 28 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» згідно Полісу обов`язкового страхування АР №3537949.

З повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» № 17-12/297 від 27 лютого 2024 року вбачається, що термін дії поліса обов`язкового страхування АР №3537949 з 01.03.2023 по 29.02.2024 року. Забезпечений транспортний засіб за вказаним полісом - «Samand LX» р.н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_6 . Ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000 грн., франшиза 1600 грн. (а.с.48).

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Таким чином, внаслідок визнання винним у ДТП водія ОСОБА_2 та притягнення його до адміністративної відповідальності, у потерпілого ОСОБА_1 виникло право на отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Встановлено, що представник позивача адвокат Кривельов В.В. звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.35).

Листом № 17-10/4013 від 26 грудня 2023 року стаховиком у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування було відмовлено та повідомлено представника позивача про наступне.

Так у відповідь на заяву представника позивача адвоката Кривельова В.В. від 14 грудня 2023 року про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження належного ОСОБА_1 автомобіля марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 в результаті зіткнення з автомобілем марки «Samand LX» р.н. НОМЕР_3 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», страховик зазначив, що 20 грудня 2023 року під час огляду транспортного засобу марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 було встановлено, що означений автомобіль частково відновлено, про що зафіксовано в акті огляду ТЗ від 20 грудня 2023 року. Обґрунтовуючи прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, страховик посилався на положення п.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п. 8.5 Методики оцінки колісних транспортних засобів, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження (а.с.36).

Водночас, як стверджує представник позивача, після звернення із заявою до страховика про здійснення страхової виплати та станом на 20 грудня 2023 року, тобто станом на дату огляду транспортного засобу, ОСОБА_1 жодних дій по відновлювальному ремонту автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 не здійснив.

Суд наголошує, що акт огляду транспортного засобу, я саме автомобіля «FORD FUSION », р.н. НОМЕР_1 від 20 грудня 2023 року, на який відповідач ПрАТ «СК «Провідна» посилається як на підставу для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, в матеріалах справи відсутній та сторонами не надано.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що на неодноразові звернення представника позивача із адвокатськими запитами до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з метою отримання копії зазначеного вище акта огляду від 20 грудня 2023 року, яким, за твердженням страховика, зафіксовано часткове відновлення автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 , його надано не було. На вказані запити страховиком в усіх випадках було надано лише копію повідомлення оцінювача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , про неможливість проведення оцінки із посиланням на дані акту огляду автомобіля «FORD FUSION », р.н. НОМЕР_1 від 20 грудня 2023 року (а.с.37-42).

Відтак, відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування є необґрунтованою, оскільки твердження відповідача ПрАТ «СК «Провідна» , що належний позивачу автомобіль станом на 20 грудня 2023 року був частково відновлений не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та жодними належними доказами не підтверджується. Зазначені обставини свідчать про відсутність законних підстав у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовляти потерпілому ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування та про намагання страховика ухилитися від виконання своїх зобов`язань, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень п. 34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Відтак, указаною нормою закону прямо передбачено можливість залучення потерпілими експертів для визначення розміру збитків, що і було зроблено потерпілим ОСОБА_1 .

Так, з висновку експерта № 95 від 16 жовтня 2023 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 , щодо оцінки вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 при дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 30 вересня 2023 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD Fusion, реєстраційний № НОМЕР_1 , пошкодженого при ДТП 30.09.2023 року становить 254005 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля FORD Fusion, реєстраційний № НОМЕР_1 , пошкодженого при ДТП 30.09.2023 року становить 215998 грн.; вартість аварійно пошкодженого автомобіля FORD Fusion, реєстраційний № НОМЕР_1 на дату дослідження становить 102979 грн.

Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки згідно вищезазначеного висновку експерта №95 від 16 жовтня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 вважається фізично знищеним.

Позивач не визнає того, що належний йому автомобіль є фізично знищеним, а тому йому має бути відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року по справі № 205/1314/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20, де зазначено, що якщо позивач не визнає автомобіль фізично знищеним, то в такому випадку його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини власника застрахованого транспортного засобу «Samand LX», р.н. НОМЕР_3 , після чого позивач з метою отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку звернувся до його страховика - ПрАТ «СК «Провідна», який свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування не виконав, суд дійшов висновку, що в силу приписів статей 22, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» підлягає стягненню сума невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 111419 грн., що становить різницю між вартістю автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_1 до дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 215998 грн. та вартістю аварійно пошкодженого автомобіля «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 в розмірі 102979 грн., зменшена на розмір франшизи в сумі 1600 грн.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.п.3 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів поро відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Також, відповідно до п.12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, суд приходить до беззаперечного висновку, що оскільки франшиза являється частиною збитків та не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, відтак у разі відшкодування страхувальником страхової виплати (страхового відшкодування) потерпілій особі, яка недостатня для повного відшкодування завданої шкоди, така являється частиною різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 1600 грн. під час розгляду справи не надав та визнав позовні вимоги в цій частині.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 1 600 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача ОСОБА_2 заподіяло позивачу моральні страждання з приводу пошкодження його майна, які полягали у порушенні його звичайного способу життя, втраті звичних життєвих зв`язків, позбавлення його протягом певного часу можливості користуватися автомобілем та за його допомогою діставатися до місця роботи, що в свою чергу змушувало його витрачати значно більше часу на дорогу та позбавляло можливості провести цей час із родиною; відсутність матеріальної можливості придбати інший автомобіль, а також обумовило необхідність звертатися до страхової компанії, суду, що спричинило незручності у його житті та порушило нормальні життєві стосунки.

Відтак, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що такий відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 становить 10000 грн., яка відповідно підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу понесених позивачем судових витрат суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК (а.с.13), та приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь держави судовий збір у сумі 1114 грн. 19 коп., розрахованого пропорційно до заявлених та задоволених позовних вимог, виходячи із ціни позову та розміру судового збору який слід було сплатити позивачу, виходячи з наступного розрахунку: 111419 х 1230,19 / 123019.

Окрім того, частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 постанови ВССУ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , яка є чинною на час ухвалення рішення суду роз`яснено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_7 є інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням на його ім`я та довідкою до акта огляду МСЕК, а отже витрати по оплаті судового збору не можуть бути стягнуті з нього та враховуючи, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судовий збір у сумі 116 грн., розрахований пропорційно до заявлених та задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 (з розрахунку: 11600 х1230,19 / 123019), слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням експерта, позивачем надано висновок судового експерта № 95 від 16 жовтня 2023 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи та квитанцію за проведення вказаної експертизи, згідної якої позивачем було сплачено 4000 грн. (а.с.18-34).

Суд вважає, що сплачені позивачем кошти в сумі 4000 грн. за проведення експертизи підлягають стягненню із ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь позивача, враховуючи те, що при вирішенні виниклого між вказаними сторонами спору в частині визначення розміру понесених позивачем саме матеріальних збитків судом береться до уваги висновок судового експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 95 від 16 жовтня 2023 року.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат, які поніс позивач ОСОБА_1 на правничу допомогу суду надано:

- ордер серії СА № 10801150 від 29 березня 2024 року (а.с.9);

- договір про надання правничої допомоги б/н від 27 листопада 2023 року укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Кривельовим В.В. (а.с. 80-81);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність серії ЧК № 001237 від 16 грудня 2019 року (а.с. 82);

- квитанцію про оплату послу з правничої допомоги від 27 листопада 2023 року на суму 6000 грн. (а.с.83);

- акт виконаних робіт від 14 травня 2024 року (а.с. 84);

- детальний опис робіт, наданих адвокатом та їх вартість (а.с. 85).

Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Матеріалами справи доведено, що позивач поніс витрати, пов`язані з розглядом справи на надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн., які документально підтверджені та в судовому засіданні заявив клопотання про їх стягнення з відповідачів на свою користь.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Відтак, враховуючи критерії розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що витрати за надання правничої допомоги понесені позивачем ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

З врахуванням наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, при цьому врахувавши їх співмірність та розумний характер.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5434 грн. 23 коп., розрахованих пропорційно до задоволених позовних вимог до цього відповідача (з розрахунку: 111419 х 6000 / 123019).

При цьому суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 , що останній відповідно до положень п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від усіх судових витрат, оскільки є особою з інвалідністю І групи.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_7 є особою з інвалідністю І групи, тому відповідно до положень п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати такого виду судових витрат як судовий збір.

Водночас, аналіз вищевказаних правових норм свідчить, що звільнення відповідача ОСОБА_2 від інших видів судових витрат у зв`язку з наявністю інвалідності, зокрема від витрат на правничу допомогу, законом не передбачено. Компенсація судових витрат за рахунок держави у відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України також стосується лише тих судових витрат, від яких позивач звільнений, тобто судового збору. Відтак з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути понесені позивачем судові витрати за надання правової допомоги, розраховані пропорційно до задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 565 грн.77 коп., розрахованих пропорційно до задоволених позовних вимог до цього відповідача (з розрахунку: 11600 х 6000 / 123019).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 139, 141, 223, 247, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.22, 280, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, Законом України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів поро відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_1 збитки завдані внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди в рахунок страхового відшкодування у зв`язку із фізичним знищенням автомобіля марки «FORD FUSION» р.н. НОМЕР_1 в розмірі 111419 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1114 грн. 19 коп., судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5434 грн. 23 коп., а всього 121967 (сто двадцять одну тисячу дев`ятсот шістдесят сім) грн. 42 (сорок дві) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки завдані внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, з яких матеріальні збитки у виді франшизи у сумі 1600 грн., моральну шкоду у сумі 10000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 565 грн.77 коп., а всього 12165 грн. 77 коп.

Судові витрати у виді судового збору у розмірі 116 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 серпня 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач 1: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія « ПРОВІДНА», юридична адреса: 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25, .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Головуючий: Ю. В. Крива