Справа № 369/6648/23
Провадження № 2/369/1156/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15.07.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А. Я.

при секретарі Ведмеденко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сіваченка Володимира Васильовича звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

У обґрунтування позову зазначив, що з 21.11.2008 року позивач перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 .

Під час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 липня 2009 року.

Під час проживання однією сім`єю позивач та відповідач мали достатній рівень забезпеченості, не мали значних побутових конфліктів, разом опікувались доглядом та вихованням сина; матеріальне забезпечення сім`ї покладалось на позивача в результаті розподілу сімейних обов`язків. Конфлікти в сім`ї розпочалися приблизно з кінця 2010 року. Ситуація постійного конфлікту і невдоволення зі сторони відповідачки ОСОБА_2 призвела до того, що сторони вирішили припинити подружні стосунки.

У зв`язку з чим, рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 21 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 121, було розірвано. Дане рішення набрало законної сили 22.08.2011 року.

При цьому, після припинення шлюбних стосунків, дитина залишилась проживати з матір`ю, однак позивач продовжував повністю забезпечувати відповідача та сина ОСОБА_4 до того часу, поки сину не виповнилось чотири з половиною роки, окрім того повністю оплачував орендну плату за 2- х кімнату квартиру, в якій вони на той час проживали.

Позивач повністю вирішував всі матеріальні потреби відповідача та сина, однак колишня дружина приділяла мінімум свого часу здоров`ю та розвитку сина, ігнорувала поставлені лікарями сину діагнози, не виконувала приписи лікарів, не займалась віковим розвитком сина. Догляд за сином зводився матір`ю виключно до забезпечення базових потреб дитини щодо харчування, гігієнічного догляду та одягнення дитини.

При цьому, з відповідачем було неможливо узгодити питання щодо його участі, як батька дитини, в розвиткові і навчанні сина, оскільки відповідач ігнорувала будь-які домовленості. Однак, з 3-х річного віку відповідач почала передавати сина позивачу на проживання з ним на декілька днів підряд. Деякий проміжок часу син проживав у позивача, в середньому по 3 - 4 днів на тиждень в період навчання в школі, влітку міг проживати місяць, а потім батько з сином їздили разом на відпочинок.

Згодом, за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 03.02.2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та визнано місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 . А також, вказаним рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.03.2020 року.

Вищевказане рішення суду відповідачем в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 13.05.2022 року.

При цьому, вказаним рішенням не було спричинено жодних перешкод для матері у спілкуванні з сином, у свою чергу він як батько також жодних перешкод для відповідача не створював.

Таким чином для матері були створені всі умови щодо безперешкодного спілкування, побачення з сином, будь-якої участі у вихованні дитини. Однак відповідач, як мати не мала жодного бажання виконувати покладені на неї батьківські обов`язки, що підтверджується, висновком органу опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.01.2021 № 108-672, наданого під час розгляду цивільної справи № 691/235/20 та врахованого судом під час ухвалення рішення щодо визначення місця проживання дитини, згідно з яким, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Крім того, при прийнятті даного рішення органом опіки і піклування взято до уваги, що 21.07.2020 року, у бесіді з працівниками служби, малолітній зазначив, що з березня 2020 року, проживає з батьком, до цього проживав періодично то з мамою, то з татом, це залежало від його бажання. Хлопчик обізнаний щодо судового конфлікту про визначення його місця проживання. Зазначив, що батько постійно возив його на відпочинок та оздоровлення, а мама ніколи. ОСОБА_4 зазначає, що у батька для нього облаштована окрема кімната, йому допомагають із домашнім завданням, а у мами одна кімната та ще й з ними живе бабуся. Він вчить уроки там де їсть. На сьогодні бажає проживати з батьком, з мамою не бажає спілкуватись, бо мама постійно кричить, свариться, ображає його і сама ображається, у відносинах з мамою вважає краще мовчати та не розмовляти з нею. Вважає, що в майбутньому йому буде краще з татом, так як тато займається з ним, слідкує за його здоров`ям, розмовляє про майбутнє, будує з ним плани, ОСОБА_4 відчуває себе з татом у безпеці. При цьому, бабуся взагалі не спілкується та не говорить з дитиною. Відповідно до характеристик від 13.02.2020, 23.06.2020 та 18.08.2020, наданих спеціалізованою школою № 149 м. Києва, ОСОБА_4 завжди має охайний вигляд, в повній мірі забезпечений шкільним приладдям. Батько систематично відвідує школу, цікавиться успіхами дитини, турбується про психоемоційний стан дитини, прислухається до рекомендацій класовода. Спілкування матері з класоводом завжди відбувалось через Вайбер додаток, періодично цікавилась навчальними досягненнями сина. Відповідно до висновку психологічного обстеження від 22.07.2020, наданого Міським центром дитини служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у дитини діагностується середній рівень тривожності. ОСОБА_4 розповів спеціалісту, що не хоче до мами, бо вона його сварить та кричить, папа нічого про маму не говорить, а мама говорить, що тато поганий. Коли мама дізналась про його бажання жити з татом написала йому смс, що тепер у нього не має мами, а у неї не має сина, що дитину сильно засмутило. При спільній зустрічі з мамою уникав відповіді на пропозицію мами приїхати до нього.

Крім того під час судового розгляду справи № 691/235/22, у судовому засіданні було допитано малолітнього ОСОБА_4 , який, на той момент, мав повних 12 років та з березня 2020 року почав проживати з батьком. Так, судом було встановлено що хлопчик емоційно прив`язаний до батька, дослухається його думки, батько користується у дитини авторитетом. Вік і рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання. Так, у судовому засіданні 02.02.2022 ОСОБА_4 висловив бажання проживати разом із батьком, пояснивши, що йому там проживати зручно та комфортніше.

Крім того, позивач вказує, що проживаючи разом із сином, він регулярно супроводжує сина на діагностичні заходи і лікування в медичні заклади, спілкуючись з лікарями з метою своєчасного виявлення та усунення наслідків тих чи інших розладів здоров`я, які виникають під час зростання дитини. Оскільки в дворічному віці у сина діагностовано лікарями інфекційний мононуклеоз, який визивається вірусом Ебштейна - Бар, що підтверджується результатом дослідження від 19.05.2011 року медичної лабораторії «Євролаб». Наявність вказаного вірусу передбачає наявність у людини хронічного зниженого імунітету. Внаслідок цього син часто хворів різними лор інфекціями. Даний вірус не лікується, але потребує постійної роботи над підвищенням імунітету та контролю над динамікою. Лікарями було призначено курс лікування, який відповідач ігнорувала як недоцільний, і за 8 років жодним чином навіть не цікавилась динамікою цього вірусу і лікуванням дитини, не здійснювала будь-яких дій направлених на оздоровлення, контрольні аналізи, тощо. Натомість позивач вживав дій і заходів щодо покращення ситуації по даному діагнозу, зокрема, по зміцненню імунітету, але значного результату важко було досягнути, оскільки під час проживання дитини у відповідача вона припиняла будь-які дії, які мали бути безперервними і весь процес зводився нанівець.

Так, серед заходів, які вживались батьком, була організація лікування та оздоровлення в спеціальному санаторії Хорли, Херсонська область.

До того як ОСОБА_5 почав безперервно проживати з батьком більшість лікарняних син проводив у позивача.

З трьох років у сина були випадки нетримання калу. Це було пов`язано з тим, що відповідач годувала сина калом, після чого дитина підсвідомо боялася ходити в туалет, щоб не забруднити білизну, що й призвело до порушень у вигляді закрепів та функціонування ЖКТ. З часом почались проявлятись регулярні коліки. Траплялись випадки, що батько змушений був забирати дитину зі школи після дзвінків вчителя під час уроків, аналогічні проблеми мали місце під час перебування в оздоровчому таборі в 2020 році.

Враховуючи викладене батько багато уваги приділяв вирішенню вказаної проблеми. Так, були проведені відповідні діагностичні обстеження та консультації лікарів задля забезпечення сталого результату, що підтверджується протоколом результату лабораторного дослідження лабораторії від 15.03.2017 року, довідкою про проведення аналізу «ДНК-Лабораторія» від 10.05.2019 року, Ультразвуковим обстеженням органів черевної порожнини і заочеревинного простору від 25.04.2020 року, консультативним висновком лікаря гастроентеролога дитячого від 28.04.2020 року, результатами досліджень від 02.05.2020 року, консультаційним висновком лікаря гастроентеролога дитячого від 06.05.2020 року, ультразвуковим дослідженням № 1433 від 02.12.2020 року, консультативним висновком педіатра від 18.03.2021 року, актом про надання послуг №1010 від 19.03.2021 року, результатом досліджень від 21.03.2021 року, консультативним висновком гастроентеролога від 22.03.2021 року.

За рік-півтора вироблення нових харчових звичок, покращення психологічного стану, контролю та виконання лікарських рекомендацій проблема була вирішена, що підтверджується ультразвуковим дослідженням органів черевної порожнини від 07.04.2023 року, висновком якого є відсутність будь-якої патології.

Крім того генетична схильність, відсутність контролю за гаджетами з боку матері в ранньому віці, знецінення спортивних занять сина, призвели до малорухливості ОСОБА_6 і таких проблем як плоскостопість, кіфоз та прогресуючий сколіоз.

Дана обставина підтверджується відповідними знімками та дослідженням із медичного центру доктора Бубновського.

При цьому, він, як батько, помітивши вказану проблему, з 6 років почав робити все можливе і не можливе, щоб дитина почала займатися плаванням та виконувати рекомендовані вправи, які давали невеликий результат, оскільки відповідач відмовлялася виконувати настанови лікарів і контролювати виконання вправ сином. З цього приводу була спроба організувати роботу із сімейним психологом, як медіатором, по виробленню плану дій для найкращого результату для дитини.

Після двох спільних сімейних зустрічей із сімейним психологом, мати надалі відмовилась вживати будь-які заходи та припинила такі відвідування, незважаючи на те, що позивач та відповідач домовились щодо збільшення суми аліментів на 1 000 гривень саме за таку роботу по відвідуванню сімейного психолога.

Для вирішення зазначеної проблеми батьком було замовлено ортопедичні устілки, що підтверджується відповідним замовленням від 08.06.2018 року.

З початком проживання дитини у батька, вправи, заняття та контроль стали регулярними, задіяні різні методи лікування та профілаткики, такі як остеопатія, лфк та шрот терапія, спортивне плавання, сучасні методи діагностики.

Також були проведені відповідні діагностичні та медичні заходи, що підтверджується консультативним висновком ортопеда-травматолога від 05.03.2020 року, консультативним висновком від 14.09.2020 року, консультативним висновком травматолога від 14.09.2020 року, консультативним висновком лікаря ортопеда-травматолога від 23.09.2021 року, анкетою клієнта від 19.12.2021 року, довідкою № 199 від 21.12.2021 року, консультативним висновком Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 29.03.2023 року, довідкою № 281 від 05.04.2023 року, листом призначених вправ по курсу ЛФК від 05.04.2023 року, направленням на МРТ.

Внаслідок проведених заходів вдалося повністю прибрати плоскостопість та досягнути зупинки прогресу сколіозу та кіфозу навіть при скачках росту.

Крім того батько забезпечував сину відповідну допомогу у дерматологів, що підтверджується консультативним висновком від 21.09.2022 року, консультативним висновком від 28.03.2023 року, контроль лейко формули, що підтверджується протоколом результату лабораторного дослідження від 26.10.2017 року, результатами досліджень від 24.03.2023 року.

Також було забезпечено відповідне лікування за діагнозом «глибокий прикус», що підтверджується довідкою з « ОСОБА_7 », квитанціями про оплату прийому №139,140 від 16.01.2023 року, панорамним знімком, карткою пацієнта з ОСОБА_7 », де зазначено, що дитина знаходиться на лікуванні у супроводі батька.

По стоматології також було проведено операцію висічення вуздечки язика, що підтверджується довідкою від 13.03.2020 року. Проведена операція стосувалась також частково логопедії, оскільки була порада від логопеда надрізати вуздечку, здійснити міні оперативне втручання, що полегшує вимову деяких літер.

Також проводяться планові ехокардіографія, що підтверджується довідками від 28.07.2021 року та від 28.03.2022 року, а також ультразвукове дослідження щитовидної залози, що підтверджується довідками від 02.06.2019 року та від 07.04.2023 року.

ОСОБА_4 , починаючи з 2012 року безперервно відвідує фітнес клуб «Спорт Лайф», що підтверджується відповідними договорами про надання спортивно-оздоровчих послуг.

Згідно з характеристикою клієнта фітнес клубу «Спорт Лайф» від 05.04.203 року ОСОБА_4 , він є клієнтом з 2012 року та відвідує персональні тренування з плавання для професійної підготовки. За час відвідування персональних тренувань зарекомендував себе старанним, активним, здібним та комунікабельним учнем. Має досягнення у професійних змаганнях з плавання по мережі фітнес клубів «Спорт Лайф», а саме: «Кубок Немо 2022» - І місце з дисципліни 50м. брас, «День спринтера 2023 - II місце з дисципліни 50 м. брас. Графік персональних тренувань 3 рази на тиждень. Тренування включає заняття на суші та у воді. Батько клієнта ОСОБА_8 цікавиться навчанням дитини і відповідально ставиться до його виховання. Вихований, ввічливий, з повагою ставиться о тренера. Вся комунікація та оплата відбувається через батька.

Крім того, ОСОБА_4 відвідував студію єдиноборств « Монада », що підтверджується відповідною характеристикою від 07.09.2020 року.

Необхідно також зазначити, що у ОСОБА_4 була проблема вимови кількох літер, і була потреба в роботі з логопедом. Дана обставина підтверджується відповідним штампом з дитячої карти поліклініки, де вказано діагноз дислалія, тобто порушення мовлення. Логопедична робота повинна була здійснюватись щодня для досягнення позитивного результату. Лікар окреслила проблему, дала відповідні вправи, які потрібно було виконувати. Відповідач категорично відмовлялался працювати з сином по логопедії. Всіма цими питаннями займався виключно батько.

Як вбачається із довідки про результати психологічного дослідження шкільного психолога у травні 2017 року відбувалось психологічне дослідження за зверненням позивача, батька дитини, де шкільний психолог дійшла висновку, що особливості реакцій дитини на певні питання, а також відповіді на проекції, відтворені в малюнках, дають підстави припускати, що хлопчик відчуває на собі психологічний тиск, який спричиняє комплекс провини і підсвідому агресію до матері, а також стійкий страх перед покаранням, що провокує певні невротичні реакції і блокує його ініціативність, самовираження, може стати причиною розвитку подальших комплексів. Вкрай важливим є те, що на пропозицію шкільного психолога відповідачу прийти до школи і обговорити висновки про психо-емоційний стан дитини, про допомогу дитині з найменшими психотравмуючими наслідками пережити ситуацію розлучення і роздільного проживання батьків, про можливий негативний вплив сімейної ситуації на стосунки і майбутню успішність сина у школі, мати хлопчика відповідала по телефону у досить агресивній манері, намагались здійснювати на психолога тиск, що вона не давала згоди індивідуально спілкуватись з її сином. Особиста зустріч шкільного психолога з мамою так і не відбулася.

Більшість психологічних проблем пов`язано з особливостями виховання відповідачем сина, що відображено у висновках шкільного психолога. Ці проблеми й досі заважають повноцінному розвитку дитини, впливають на стресостійкість та адаптивність ОСОБА_4 ..

У ситуації яка складалась в сімейних стосунках позивача, відповідача та спільної дитини лікарем дитячої неврології Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» було рекомендовано заняття з сімейним психологом для батьків, що підтверджується довідкою від 07.02.2018 року.

Однак відповідач у приватного психолога з сином була 2 рази і в подальшому відмовилась від участі, мотивуючи відсутністю в неї потреби і вільного часу.

Позивач займається і навчанням сина в школі, постійно на контакті з педагогами, допомагає з вивченням навчального матеріалу вдома, займається також позашкільним розвитком сина, зокрема, син відвідує школу англійської мови «STUDY ACADEMY», що підтверджується довідкою від 11.04.2023 року.

Крім того, як вбачається із довідки Спортивного клубу «Київ» від 14.04.2023 року, ОСОБА_4 займається у футбольному клубі СК «Київ». Тренування відвідує регулярно. На тренування ОСОБА_6 привозить його батько ОСОБА_1 , також, він активно приймає участь у його спортивному житті та сплачує всі благодійні членські внески.

Також батько забезпечує сину і інші потреби дитини, зокрема, було куплено турнік, що підтверджується рахунком-фактурою № 15003 від 25.12.2019 року, велосипед, що підтверджується видатковою накладною № 2642 від 27.06.2020 року, планшет, що підтверджується товарним чеком № 12101827 від 13.10.2018 року.

Оздоровленням сина завжди займався виключно позивач. За 11 років і 9 місяців окремого проживання з позивачем, відповідач жодного разу не повезла сина на сезонний відпочинок та оздоровлення, хоча 8 років дитина проживала з мамою. Виключно з позивачем син їздить на відпочинок на море та в Карпати . Критична ситуація щодо лікування, навчання, розвитку сина та його соціалізації між позивачем та відповідачем триває 11 років і 9 місяців, але щоб не травмувати сина психологічно позивач приймав щоразу поведінку колишньої дружини як факт, враховував його і продовжував займатися терпеливо сином.

Все оздоровлення і відпочинки як до 2020 року так і після, були у сина виключно з позивачем з періодичністю 3-4 рази на рік.

У літній період відпочинок відбувався на морі, осінньо-весінній період у Карпатах . Всього батько з сином відпочивали та проводили час разом близько 30 разів.

Забезпечувалось батьком і санаторне лікування, що підтверджується санаторно-курортною книжкою лікувально-оздоровчого комплексу « Ді Анна ».

Враховуючи вік сина, починаючи з 2021 року, батько почав надавати перевагу оздоровчим таборам з метою розвитку дитини, належного спілкування та взаємодії з однолітками, формування самостійності та забезпечення цікавості та найкращих інтересів дитини.

Відповідно до довідки від 29.09.2021 року, ОСОБА_4 в період з 29.06.2021 року по 10.07.2021 року провів в оздоровчому таборі, який організував ОСОБА_12 керівник клубу єдиноборств « Монада ». Оплата путівки була здійснена батьком ОСОБА_13 . Місце проведення табору - база відпочинку «Над Стрипою», Тернопільська область, Бучацький район, с. Скоморохи. ОСОБА_6 проявив себе як комунікабельна, сумлінна та доброзичлива дитина.

ОСОБА_4 оздоровлювався протягом 3 років (2020,2021,2022 роки) в таборі з концепцією прийняття особистості, де працює кваліфікований психолог, для пом`якшення тих проявів, які зазначали різні психологи в попередні роки. Порівнявши всі 3 характеристики можна побачити значний прогрес та зміни.

Згідно з психологічною характеристикою від табору «Friends World English Camp», де ОСОБА_4 відпочивав у період з 29.07.2021 року по 07.08.2021 року. За декілька днів спостереження за поведінкою і емоційними реакціями ОСОБА_6 та неформальним спілкуванням з ним, помітили, що хлопчик легко йде на контакт, ввічливий, тактовний, ерудований. Бере активну участь в табірних розвагах, знає свої сильні сторони, перемагає в конкурсах і отримує від цього задоволення. Порівнюючи з минулим роком, ОСОБА_6 почав ділитись емоціями та внутрішніми переживаннями, став більш відкритішим. Інтелект у хлопчика на досить високому рівні. Має хорошу уяву та відрізняється дуже добре аналітичним способом мислення. Легко спілкується як з молодшими, так і з старшими. Спілкуючись з психологом, показав себе відкритим до спілкування, асоціював себе з вороном, що сидить спостерігає збоку, мудрим, розсудливим. В майбутньому бачить себе істориком або політиком. Впродовж розмови часто згадує тата. З задоволенням розказує про нього. Каже, що пишається ним. Видно, що тато дуже хвилюється за нього. Також комунікація з усіх питань щодо відпочинку проводилась з батьком, ОСОБА_1 . Здібності до комунікації розвинені чудово. В колективі почувається впевнено, чітко знаходить оточення, яке його влаштовує, не боїться сказати «ні». У підсумку в характеристиці зазначено, що порівнюючи з минулим роком, у поведінці, психічному та психологічному розвитку хлопчика помітні значні позитивні зміни. Слід звернути увагу на самостійність та самодисципліну дитини.

Згідно з психологічною характеристикою від табору «Friends World English Camp» за 2022 рік, порівнюючи з попередніми роками відчувається значна динаміка в усіх аспектах психологічного та фізичного розвитку ОСОБА_6 . Протягом усього відпочинку, який був організований батьком ОСОБА_6 , він зробив значний прорив у комунікації та проявленні лідерських навичок серед однолітків. ОСОБА_6 зміг влитись в кожен колектив, при чому, як лідер. Він був організатором багатьох заходів, а також командних проектів, в яких його команда здобувала перемогу. В ОСОБА_6 високий рівень інтелекту, він неодноразово допомагав вожатим організовувати інтелектуальні вечори, а також був ведучим, де проявив чудові акторські здібності. Відчувається, що ОСОБА_6 дуже важлива мотивація і похвала, особливо від батька, що показує близькі стосунки з ним. Тому він з радістю ділився своїми перемогами з батьком і дуже пишався цим. Порівнюючи з попередніми роками, йому стало легше відкриватись іншим, і це дуже помітно.

Відповідно до характеристики № 2 від 25.08.2021 року ОСОБА_4 відпочивав у дитячому таборі активного відпочинку « Кислород » в період з 12 по 25 липня 2021 року. ОСОБА_6 зарекомендував себе як дисциплінований, вихований, активний, товариський, спортивний, веселий, стриманий, врівноважений, розсудливий, дисциплінований, самостійний хлопець. Батько хлопця, ОСОБА_1 , організував відпочинок своєї дитини, забезпечив матеріальну частину. ОСОБА_16 завжди був на зв`язку, цікавився станом дитини, його психологічною адаптацією. У сина та батька дуже теплі товариські відносини. Батько безсумнівний авторитет у ОСОБА_6 .

Виходячи із змісту вищезазначених характеристик вбачається позитивна динаміка щодо самооцінки, впевненості, психологічної стійкості та врівноваженості під час проживання з батьком порівняно з періодом, коли син проживав з відповідачем.

Згідно з характеристикою № 41 від 02.05.2023 року Спеціалізованої школи -V» 149 м. Києва ОСОБА_6 виховується у неповній сім`ї. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, натомість мати не бере активну участь у навчанні та вихованні сина.

Як вбачається із інформації № 41 від 02.05.2023 року відносно учня 7-Б класу ОСОБА_4 , кількість відвіданих батьківських зборів, починаючи з 5-го класу обома батьками, батьком ОСОБА_1 - 6 (шість), матір`ю ОСОБА_2 - 0 (нуль). Комунікацію із комітетом батьків щодо вирішення організаційних та фінансових питань здійснює батько ОСОБА_1 .. Мати учня, починаючи з 5-го класу, очно, відвідувала спеціалізовану школу № 149 м. Києва один раз. Хотіла поспілкуватись з сином, але ОСОБА_6 відмовився виходити на зустріч з мамою. ОСОБА_2 телефонувала класному керівникові ОСОБА_18 з приводу навчальної діяльності сина, у 5 класі декілька раз, писала повідомлення в вайбер з проханням повідомляти про успіхи й невдачі (якщо такі будуть) сина. Останній раз це відбувалось в 5 класі. Під час навчання ОСОБА_19 в 6,7 класах, мама ОСОБА_2 не телефонувала. Класний керівник ОСОБА_18 телефонувала ОСОБА_2 з приводу начальної діяльності ОСОБА_19 , починаючи з 5-го класу разів зо три, коли батько ОСОБА_1 був поза зоною досяжності і на телефонні дзвінки не відповідав. Останній раз це відбувалося в 5 класі. Мати ОСОБА_2 у телефонному режимі цікавилась навчальною діяльністю сина у 5 класі. В 6 класі ОСОБА_2 мала доступ до електронного щоденника (мала пароль входу) й таким чином могла спостерігати за успішністю/неуспішністю сина. Батько ОСОБА_1 систематично цікавиться навчальною діяльністю сина, починаючи з 5-го класу, а саме: телефонує, пише повідомлення в вайбер, телеграм, цікавиться досягненнями сина або повідомляє про відсутність ОСОБА_6 на уроках з поважної причини.

Аналізуючи ситуацію в цілому можна дійти висновку, що дії, бездіяльність та загальне ставлення матері до сина свідчать про те, що вона не намагалась діяти в інтересах своєї дитини, що нанесло певну шкоду психологічному стану дитини, яку необхідно було виправляти батьку, крок за кроком, досліджуючи та створюючи відповідні умови для психологічного, фізичного та духовного відновлення дитини.

Маючи вже певну проблематику у відносинах з колишнім чоловіком і дитиною, відповідач не йшла на контакт та ігнорувала поради різних спеціалістів щодо налагодження зв`язку з сином, не проявляючи будь-якої зацікавленості в цьому процеси. Ігноруючи проблеми, які існували у дитини, знецінюючи старання свого сина, відповідач все далі і далі поступово віддалялась від дитини в емоційному плані.

Відповідач не змогла знайти час, кошти та зробити відповідні зусилля для допомоги своєму сину для вирішення проблемного мовлення, кривої та зігнутої спини, пласких стоп, неправильного прикусу, нестійкої психіки.

Мова ніколи не йшла про те, що виключно мати мала б цим займатись всіма питаннями та проблемами, але хоча б якусь мінімальну допомогу, враховуючи дефініцію «обов`язки батьків», мама мала б і зобов`язана була надавати своїй дитини при чому цей обов`язок не тільки юридичний а і моральний. Однак, у стосунках матері і дитини, інтереси матері завжди превалювали. Саме тому відповідач в міру своєї свідомості і відношення не може повноцінно представляти інтереси дитини. Оскільки систематично нехтувала і нехтує ними.

При цьому, ОСОБА_4 потребував і потребує значної уваги від батьків і належного виконання батьками своїх обов`язків щодо забезпечення діагностичної, медичної, психологічної, моральної, фінансової підтримки від батьків. Забезпечення відповідного духовного та фізичного розвитку, організації оздоровлення дитини.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 , починаючи з березня 2020 року самоусунулась та ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків взагалі, абсолютно не приймає участь у будь-яких можливих варіантах щодо виховання дитини, не спілкується, не цікавиться дитиною, не сплачує добровільно аліменти, не зустрічається з дитиною, не забезпечує будь-яку діагностичну, медичну, психологічну, моральну, фінансову підтримку, не приймає участь в організації оздоровлення дитини.

Наразі, відповідач, як мати, існує в житті сина виключно у свідоцтві про народження дитини у відповідній графі. Будь-який емоційний зв`язок у матері з дитиною втрачений та з березня 2020 року позивач самостійно виховує дитину без матері, однак згідно з діючим законодавством не прописано будь- якого статусу батька, який де-факто є батьком-одинаком.

Таким чином, відповідач абсолютно не виконує покладені на неї чинним законодавством батьківські обов`язки щодо виховання, розвитку та забезпеченні своєї дитини.

Важливим аспектом є те, що відповідач добровільно не сплачувала аліменти, починаючи з березня 2020 року, і, лише після арештів майна, рахунків, та інших максимальних обмежень, здійснених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження та державного примусу, протягом 5 днів, погасила наявну заборгованість за три роки, що ще раз підкреслює наявні фінансові можливості і не бажання відповідача своєчасно оплачувати аліменти та добровільно виконувати відповідне рішення суду.

Добровільна несплата аліментів протягом трьох років у взаємозв`язку з погашенням відповідачем наявної за три роки заборгованості свідчать про те, що відповідач має можливості, однак свідомо не бажає фінансово підтримувати сина.

За таких обставин, оскільки відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, покладених на неї, у тому числі і законодавством, враховуючи жорстоке поводження до дитини, які відповідач виявляла під час спільного проживання з сином, що є підставами для позбавлення батьківських прав, беручи до уваги дії відповідача щодо унеможливлення виїзду сина за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, з метою запобігання шкоди для дитини з боку матерів позивач просив суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судове засідання позивач не з`явився. При цьому, через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності, де також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити.

Відповідач, також у судове засідання не з`явилася. При цьому, через канцелярію суду подала заяву, згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що заперечує проти позовних вимог та просить суду відмовити у їх задоволенні.

У судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації не з`явилась. Причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Будь-яких клопотань щодо їх участі під час судового розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки згідно з положеннями ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

При цьому, звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має право один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Так, 04 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л. М. від 09.05.2023 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження.

Дану ухвалу суду направлено сторонам та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали, в порядку ст. 178 ЦПК України, скористатися своїм правом та подати до суду відзив на позовну заяву, а також в порядку ст. 193 ЦПК України, можливість звернутися до суду з зустрічною позовною заявою та у разі наявності обставин визначених ст.ст. 179 - 180 ЦПК України, скористатися своїм правом і подати до суду заперечення на відповідь на відзив позивача. В свою чергу, позивачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву, у порядку ст. 179 ЦПК України, скористатися своїм правом та подати до суду відповідь на відзив.

Проте, відповідач вказаним правом не скористалася до суду відзив на позовну заяву не надходив, будь-яких заперечень щодо позову до суду також не надходило.

Під час підготовчого провадження, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.07.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_20 про витребування доказів та витребувано Головного управління Пенсійного фонду України і Головного управління ДПС України у Київській області, відомості щодо отримання доходів відповідачем ОСОБА_2 .

На виконання вимог вказаної ухвали до суду 07.08.2023 за вх. № 37359 та № 37361 надано відомості отримання доходів відповідачем ОСОБА_2 .

Крім того, 19.09.2023 року, за вх. № 44219, до Києво-Святошинського районного суду Київської областіз Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування надійшов висновок від 06.09.2023 року, № 108-10887, щодо недоцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . А також лист, згідно з яким Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації керуючись вказаним висновком заперечує щодо задоволення позовних вимог та позбавлення відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 .

Однак, згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. № б/н від 10.10.2023 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/6648/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчку А.Я.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. від 12.10.2023 року цивільну справу № 369/6648/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, прийнято до провадження та розпочато у ній підготовче провадження.

При цьому, новим складом суду позивача та відповідача повторно наділено повноваженнями визначеними ст. 178, 179-180, 193 ЦПК України.

Однак сторони вказаними правами не скористалися, натомість подали до суду заяви про проведення підготовчого провадження за їх відсутності та просили суд закрити у справі підготовче провадження та призначити її до судового розгляду по суті.

У зв`язку з чим, ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 13.02.2024 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 21.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, про що складено актовий запис № 121.

Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 76.

При цьому, подружнє життя сторін не склалося та рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Крім того, даним рішенням було визначено, що син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишається проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 . Дане рішення набрало законної сили 22.08.2011 року. Копія вказаного рішення міститься у матеріалах справи.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено наявними у справі доказами після припинення шлюбних стосунків, дитина залишилась проживати з матір`ю, при цьому позивач продовжував повністю забезпечувати відповідача та сина ОСОБА_4 , належним чином виконував покладені на нього батьківські обов`язки.

Натомість відповідач не в повній мірі виконувала покладені на неї батьківські обов`язки, приділяла мінімум свого часу здоров`ю та розвитку сина, ігнорувала поставлені лікарями сину діагнози, не виконувала приписи лікарів, не займалась віковим розвитком сина. Догляд за сином зводився матір`ю виключно до забезпечення базових потреб дитини щодо харчування, гігієнічного догляду та одягнення дитини. Унаслідок чого син виявив бажання та вважав, що йому буде краще проживати разом з батьком.

У зв`язку з чим, між батьками виникали конфлікти щодо визначення місця проживання їх спільного сина ОСОБА_4 та як наслідок вказаних конфліктів позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Під час даного судового процесу відповідач заперечувала щодо вказаних позовних вимог, вважала, що вона належним чином виконує покладені на неї батьківські обов`язки та здатна забезпечити належний рівень життя, виховання та розвитку сина. Також вказувала, шо нею створені належні умови для проживання дитини. Тому, також звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, згідно якої просила суд визначити місце проживання сина ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

При цьому, згідно з наявною у матеріалах справи копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02.02.2022 року, вбачається, що судом вирішено спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання сина сторін ОСОБА_4 . Так, згідно з вищевказаним рішенням суд визначив місце проживання сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із батьком ОСОБА_1 . Вказаним рішенням також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі). У свою чергу зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 судом було залишено без розгляду. Дане рішення набрало законної сили 13.05.2022 року.

Крім того, під час перевірки відомостей наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей щодо оскарження даного рішення судом не встановлено, що свідчить про те, що сторони погодилися з вказаним рішенням та не оскаржували його.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, що з березня 2020 року неповнолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його повному утриманні, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в цілому.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач, як батько постійно переймався здоров`ям сина, займався його лікуванням, навчанням та оздоровленням, цікавився його успіхами та всіляко сприяє розвитку сина.

Натомість відповідач, як мати знаючи про проблеми сина зі здоров`ям не займалася його лікуванням, не переймалася його навчанням, відпочином та оздоровленням сина. А після того, як син вирішив проживати разом з батьком абсолютно не приймала будь-якої участі в житті сина.

На підтвердження викладених обставин суду надано наступні докази:копію протоколу результату лабораторного дослідження лабораторії від 15.03.2017 року, копію довідки про проведення аналізу «ДНК-Лабораторія» від 10.05.2019 року, копію ультразвукового обстеження органів черевної порожнини і заочеревинного простору від 25.04.2020 року, копію консультативного висновку лікаря гастроентеролога дитячого від 28.04.2020 року, копію результатів досліджень від 02.05.2020 року, копію консультаційного висновку лікаря гастроентеролога дитячого від 06.05.2020 року, копію ультразвукового дослідження № 1433 від 02.12.2020 року, копією консультативного висновку педіатра від 18.03.2021 року, копією акту про надання послуг №1010 від 19.03.2021 року, копію результатів досліджень від 21.03.2021 року, копію консультативного висновку гастроентеролога від 22.03.2021 року, копію ультразвукового дослідження органів черевної порожнини від 07.04.2023 року, копію знімків та досліджень із медичного центру доктора Бубновського, копію замовлення ортопедичних устілок від 08.06.2018 року, копію консультативного висновку ортопеда-травматолога від 05.03.2020 року, копію консультативного висновку від 14.09.2020 року, копію консультативного висновку травматолога від 14.09.2020 року, копію консультативного висновку лікаря ортопеда-травматолога від 23.09.2021 року, копію анкети клієнта від 19.12.2021 року, копію довідки № 199 від 21.12.2021 року, копію консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 29.03.2023 року, копію довідки № 281 від 05.04.2023 року, копію листа призначених вправ по курсу ЛФК від 05.04.2023 року, копію направлення на МРТ, копією консультативного висновку від 21.09.2022 року, копію консультативного висновку від 28.03.2023 року, копією протоколу результату лабораторного дослідження від 26.10.2017 року, копію результатів досліджень від 24.03.2023 року, копію довідки з « ОСОБА_7 », копію квитанцій про оплату прийому №139,140 від 16.01.2023 року, копію панорамного знімку, копію картки пацієнта з ОСОБА_7 », копію довідки від 13.03.2020 року, копію довідок від 28.07.2021 року та від 28.03.2022 року, копію довідок від 02.06.2019 року та від 07.04.2023 року, копію договорів про надання спортивно-оздоровчих послуг, копією характеристики клієнта фітнес клубу «Спорт Лайф» від 05.04.2023 року, копією характеристики від 07.09.2020 року, копією штампу з дитячої карти поліклініки, де вказано діагноз дислалія, тобто порушення мовлення, копію довідки про результати психологічного дослідження шкільного психолога, копію довідки від 07.02.2018 року, копію довідки від 11.04.2023 року, копію довідки Спортивного клубу «Київ» від 14.04.2023 року, копію рахунку-фактури № 15003 від 25.12.2019 року, копію видаткової накладної № 2642 від 27.06.2020 року, копію товарного чеку № 12101827 від 13.10.2018 року.

Під час дослідження вказаних доказів судом встановлено, що син сторін, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує лікування, догляду та оздоровлення. З даних документів вбачається, що саме батько ОСОБА_1 займається лікуванням, доглядом та оздоровленням сина, оскільки всі наявні у матеріалах справи договори складені за підписом останнього та оплата за надання послуг з лікування, оздоровлення та навчання неповнолітнього також здійснювалася за рахунок батька ОСОБА_1 .

Натомість стороною відповідача не надано до суду будь-яких доказів її участі у вихованні, лікуванні, навчанні та оздоровленні сина.

Крім того, з наявної у матеріалах справи копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 71464141 від 05.04.2023 року вбачається, що через відсутність добровільної сплати аліментів на утримання сина, державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина, а також постановами державного виконавця накладено арешт на майно та кошти боржника в межах суми стягнення. Крім того, державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження встановлено ОСОБА_2 тимчасове обмеження у виїзді за межі України, обмеження у полюванні, користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями відчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, обмеження у праві керування транспортними засобами. А також складено повідомлення про внесення відомостей про ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників.

При цьому, як вбачається з постанови державного виконавця Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.04.2023 року у виконавчому провадженні № 71464141 скасовано застосовані до ОСОБА_2 заходи примусового виконання, у зв`язку з повним погашенням заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, погашення заборгованості зі сплати аліментів відбулося лише після застосування примусових заходів зі сторони державного виконавця у вигляді вищевказаних обмежень.

Крім того, з наявних у матеріалах справи характеристик наданих із закладів оздоровлення неповнолітнього ОСОБА_4 прослідковується подяка та участь в житті дитини лише батька. Жоден із наданих до суду документів не містить відомостей про участь матері у вихованні сина.

Дані відомості також підтверджуються Інформацією наданою Спеціалізованою школою № 149 м. Києва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації Управління освіти Міністерства освіти і науки України № 41 від 02.05.2023 року, щодо учня 7-Б класу ОСОБА_4 , 2009 року народження. Згідно з якими шкільні батьківські збори батько ОСОБА_6 відвідував 6 разів, натомість мати жодного разу на них не була присутня, комунікацією з комітетом батьків щодо вирішення організаційних т а фінансових питань стосовно навчання ОСОБА_6 вирішує лише батько, іншими питаннями навчання також займається батько. При цьому мати ОСОБА_6 відвідувала школу лише один раз та декілька разів відправляла повідомлення класному керівнику щодо успіхів сина.

Крім того, під час судового розгляду судом було досліджено надані до суду відповіді на ухвалу про витребування доказів з Головного управління Пенсійного фонду України і Головного управління ДПС України у Київській області згідно з якими, до суду надано відомості, що ОСОБА_2 дійсно отримувала доходи, тобто мала змогу допомагати та забезпечувати власного сина.

Також, під час судового розгляду судом досліджено висновок від 06.09.2023 року, № 108-10887 наданийСлужбою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, згідно з яким органом опіки і піклування визнано за недоцільне позбавлення відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Даний висновок обґрунтовано тим, що Органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації розглянуто матеріали справи щодо надання висновку до суду по справі за позовом ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Питання заслухано ІНФОРМАЦІЯ_7 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації (далі-комісія) у присутності батьків дитини. Де враховано, що з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що батьки дитини перебували у шлюбі з 2008 року по 2011 рік. Після розлучення дитина залишилась проживавати з матір`ю, а з березня 2020 року постійно проживає з батьком. Останній раз мати бачилась із сином восени 2021 року під час судового засідання про визначення місця проживання малолітнього. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні сина, не турбується про стан його здоров`я.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 02.02.2022 визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком, ОСОБА_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина.

Відповідно до інформації, наданої 02.05.2023 спеціалізованою школою №. 149 м. Києва, батько дитини, ОСОБА_1 , систематично цікавиться навчальною діяльністю сина. Мати дитини, ОСОБА_2 , в 5 класі у телефонному режимі цікавилась навчальною діяльністю сина. В 6 класі ОСОБА_2 мала доступ до електронного щоденника, таким чином могла спостерігати за успішністю сина. Мати не бере активну участь у навчанні та вихованні сина.

Під час обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі-Служба) 29.06.2023 встановлено, що ОСОБА_6 разом з батьком проживають у квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини.

29.06.2023 під час бесіди співробітника Служби з ОСОБА_6 , він повідомив, що матір телефонувала і привітала його з днем народження. Раніше матір йому не телефонувала, зі святами не вітала , бачився з матір`ю останній раз під час судового засідання дуже давно.

За інформацією Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 12.07.2023, під час проведення психологічного консультування, дитиною на малюнку сім`ї ОСОБА_6 відсутня матір. ОСОБА_6 пояснює це тим, що півроку з матір`ю не спілкувався. На запитання психолога що заважає ОСОБА_6 самому проявити ініціативу щодо спілкування з матір`ю відповів, що «жити з мамою не готовий, а спілкуватися - так. Проявляти ініціативу у спілкуванні не бачить потреби, оскільки відвик».

ОСОБА_1 працює, житлом забезпечений.

У поясненнях до Служби від 17.08.2023 ОСОБА_2 заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_6 , має бажання спілкуватися з дитиною, готова приймати участь в утриманні сина. ОСОБА_2 зазначає, що батько дитини створює їй перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, вона змушена була звертатися до поліції із заявами щодо цих перешкод. ОСОБА_22 мала заборгованість зі сплати аліментів, але на даний час заборгованість відсутня.

На засіданні комісії ОСОБА_1 повідомив, що змушений звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав матері дитини оскільки ОСОБА_2 маніпулювала своїми батьківськими правами, а саме не надавала дозволу на виїзд дитини на відпочинок за кордон. Також повідомив, що син мав проблеми зі здоров`ям і йому необхідно постійно підвищувати імунітет, а мати дитини не приділяла належної уваги здоров`ю сина. ОСОБА_2 ігнорує права дитини, батько бажає убезпечити дитину від потенційного негативного впливу матері на ОСОБА_6 . Протягом останніх 3,5 років ОСОБА_2 з сином майже не бачилась, іноді писала йому повідомлення, відбулась одна зустріч з ініціативи батька дитини.

ОСОБА_2 повідомила, що працює, алкогольної або наркотичної залежності не має. Також повідомила, що в той час, коли син проживав з нею, вона не чинила перешкод батьку у зустрічах з сином, а навіть ініціювала ці зустрічі. З того часу коли син мешкає з батьком на неодноразові її запрошення сина до зустрічей шляхом повідомлень та телефонних дзвінків, хлопець відмовлявся, сам ініціативи щодо побачень не виявляв. Матір спілкується з сином за допомогою повідомлень у месенджерах, але відповіді сина на її запитання вкрай малослівні, бачилися з ОСОБА_6 під час суду, у психолога та один раз ходили в кінотеатр. Також стверджує, що «втрачає зв`язок» із сином, тому останнім часом і не наполягає на зустрічах, але не хоче зникати з життя сина.

За таких обставин, відповідно до ст. 19, 164, 171 Сімейного кодексу України, п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», виходячи з наявних матеріалів справи, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважав за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, під час дослідження вказаного висновку, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 стверджувала на засіданні комісії про перешкоджання їй з боку позивача в прийманні участі у вихованні їх спільного сина, через що вимушена була звертатися до правоохоронних органів щодо перешкоджанні їй у спілкуванні з сином.

Разом з тим, дані твердження відповідача жодним чином не підтвердженні, будь-яких доказів зі сторони відповідача з цього приводу суду не надано.

Так суд, бере до уваги те, що органом опіки та піклування встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працевлаштованою та отримує доходи, тобто має змогу утримувати власного сина, те що вона алкогольної чи наркотичної залежності не має, однак на думку суду цього недостатньо.

Так під час усього судового процесу щодо розгляду вказаної справи відповідачем до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які переконали суд у бажанні відповідача брати участь у вихованні власного сина, також того, що нею вчинялися будь-які кроки спрямовані на відновленні родинного зв`язку між матір`ю та сином.

Більше того, з наданих до суду рішень та характеристик прослідковується абсолютна відсутність матері в житті та вихованні сина.

Крім того, відповідачем жодним чином під час судового розгляду не спростовано доводів сторони позивача щодо жорстокого ставлення матері до сина під час їх спільного проживання, а також заборон протягом двох років на виїзд сина за кордон з метою його оздоровлення, що шкодили інтересам дитини.

За таких обставин суд враховує висновок органу опіки і піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, однак наразі не погоджується з його висновками, оскільки відповідачем не доведено суду протилежного.

Більше того, під час ухвалення даного рішення судом враховано письмові пояснення неповнолітнього, ОСОБА_4 , який у своїх письмових поясненнях вказав, що втратив будь-який родинний зв`язок зі своєю матір`ю, оскільки вона з 2020 року жодним чином не приділяла йому уваги, не цікавиться його життям, розвитком та навчанням, не цікавилася споживчими цілями, не надає будь-якої допомоги та підтримки. Під час проживання з матір`ю між ними були складні відносини, постійно було присутнє почуття страху, стресу і тривоги. Мати постійного його сварила, наказувала за різні недоліки, у зв`язку з чим він вимушений був з батьком відвідувати психолога, щоб відносити свій психологічний стан. При цьому, після переїзду до батька він не проти був спілкуватися з матір`ю, оскільки потребував материнської турботи та уваги, однак мати не знаходила часу для сина. Натомість батько підтримував та намагався організовувати зустріч з матір`ю, однак така зустріч відбулася лише один раз, більше зустрічей не було. Крім того, на початку війни мати написла лише декілька повідомлень та зникла на тривалий період. Після дізнання нею про наявність даної судової с прави матір відразу ви йшла з ним на зв`язок, однак зустрічей вона не пропонувала. На сьогоднішній день він не відчуває безпеки, опори та емоційного звязку з матірю та вважає, що вона шкодить його інтересам, а саме те що матір не надає йому дозволу на перетин кордону з метою оздоровлення, що відбулося у період з 2020 по 2021 рік. Тому просив суд прийняти рішення врахувавши його інтереси та задовольнити позов.

Таким чином вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням сина, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний та духовний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування матір`ю своїх обов`язків.

Будь яких доказів протилежного суду не надано.

При цьому, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до ч. ч. 2 і 3 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст.180 СК України).

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості:

- ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками;

- позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України;

- розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

На переконання суду у матеріалах справи достатньо доказів, які вказують, що на сьогоднішній день існують підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Більше того, ОСОБА_2 жодним чином не переконала та навіть не намагалася переконати суд у протилежному.

При цьому, вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд, у відповідність до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, насамперед враховує інтереси дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, позицію відповідача, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей.

Крім того, при постановленні законного й справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції «Про права дитини», в ч.2 ст.6 в якій зазначено, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в. ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги інтереси дитини, та те, що матеріали справи місять достатньо доказів на обґрунтування позову про позбавлення батьківських прав, які, в свою чергу, стороною відповідача не спростовані, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.164, 165, 166 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 89, 132,141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України, вона має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати у вигляді сплаченого останнім судового збору, у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса зареєстрованого місця знаходження: пр-т Повітрофлотський, буд. 41, м. Київ, 03020.

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, , адреса зареєстрованого місця знаходження: пр-т Перемоги, буд. 126, м. Київ, 03115.

Суддя Андрій ВОЛЧКО