Справа № 302/1607/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Кожух О.А., Мацунич М.В.

з участю секретаря Чічкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Міжгірської дитячої музичної школи на рішення Міжгірського районного суду від 29 грудня 2023 року у справі № 302/1607/22 ( Головуючий Сидорнгко Ю.В.)

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, який у подальшому уточнив заявлені позовні вимоги, до Міжгірської дитячої музичної школи, Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 15 серпня 2017 року, відповідно до наказу № 44-к від 14 серпня 2017 року, позивач працював у Міжгірській дитячій музичній школі на посаді викладача по класу гітара, на умовах постійного трудового договору з оплатою праці, згідно штатного розпису та тарифікації.

01 грудня 2022 року відповідачем Міжгірською дитячою музичною школою було видано наказ № 74-к, яким його, ОСОБА_1 , звільнено з займаної посади викладача Міжгірської дитячої музичної школи з 01.12.2022 року, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач зазначає, що з наказом про звільнення з роботи його було ознайомлено відповідачем та видано на руки його копію 01.12.2022 року.

Підставою наказу про звільнення зазначено Наказ відділу освіти, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради «Про упорядкування штатних одиниць та скорочення чисельності працівників у Міжгірській дитячій музичній школі» від 28.09.2022 року № 60; повідомлення про розірвання трудового договору від 29.09.2022 № 17 та штатний розпис.

Позивач вважає, що наказ Міжгірської дитячої музичної школи № 74-к від 01.12.2022 року про звільнення його з роботи незаконним, посилаючись на те, що 14 червня 2022 року відповідачем було видано наказ № 27-к від про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , починаючи з 14 червня 2022 року до закінчення воєнного стану.

Даний наказ позивач вважав незаконним та оскаржив у судовому порядку.

За результатами судового розгляду, рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.10.2022 (справа №302/1014/22) заявлений позивачем позов задоволено та визнано протиправним і скасовано наказ відповідача Міжгірської дитячої музичної школи №27-к від 14.06.2022 року «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та стягнуто на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Тобто, наказ відповідача №27-к від 14 червня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » залишався чинним станом на день його звільнення - 01.12.2022 року. Отже, на момент видачі відповідачем оспорюваного наказу про звільнення за скороченням штату, укладений між ним та відповідачем трудовий договір було призупинено і він фактично не працював з 14.06.2022 року по день звільнення.

Позивач також посилається на ті обставини, що нормою п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено право роботодавця розірвати саме трудовий договір, а не трудові відносини, а відтак, трудовий договір, дію якого призупинено не може бути розірваний з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу без відновлення дії цього договору у встановленому порядку, оскільки права та обов`язки сторін за трудовим договором (включаючи і право роботодавця на розірвання договору) є також призупиненими. Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не скасовує і не змінює норми КЗпП України щодо підстав звільнення з ініціативи роботодавця, а встановлює тільки певні умови та обмеження, окремо прописані у цьому законі.

Позивач також зазначає, що у вересні 2022 року не працював по причині призупинення трудового договору та повідомлення про наступне вивільнення його було направлено відповідачем поштовим відправленням № 17 від 29.09.2022 року, в якому відповідачем вказано, що у закладі вакантних посад немає, а тому не взмозі запропонувати йому працевлаштування. Дане повідомлення відповідача вважає таким, що не відповідає об`єктивним обставинам та вказує, що працював викладачем народних інструментів. Навчальну програму з викладання класу народних інструментів ніхто не відміняв і за цією спеціальністю, окрім нього, більш кваліфікованих спеціалістів у Міжгірській ДМШ немає.

Позивач вважає, що відповідач не дотримався встановленої законом процедури звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, а саме: порушив приписи ст.42 КЗпП України якою визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці; не запропонував йому вакантної посади та не повідомив про наявні вакансії та роботи, які може виконувати, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. А тому вважає, що у відповідача були відсутні об`єктивні причини та підстави для проведення скорочення штату працівників і про такі відповідачем йому не повідомлялося.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та витрати понесені на правничу допомогу адвокатів у сумі 6000 грн.

Рішенням Міжгірського районного суду від 29 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міжгірської дитячої музичної школи № 74-к від 01.12.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 » за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників».

Поновлено ОСОБА_1 , на посаді викладача з класу гітари Міжгірської дитячої музичної школи, з 02 грудня 2022 року.

Стягнуто з Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2022 року по 29 грудня 2023 року включно, в сумі 141066 грн.80 коп. , з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Стягнуто з Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Стягнути з Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради на користь держави судовий збір у розмірі 992грн. 40 коп.

Не погодившись із даним рішенням суду Міжгірська дитяча музична школа подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки чинним законодавством не заборонено припиняти трудові відносини з працівником під час призупинення трудового договору, а тому працівник може звільнитися за власним бажанням або ж роботодавець має право звільнити працівника за іншими підставами, передбаченими КЗпП України. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України відповідачем було направлено повідомлення про розірвання трудового договору від 29.09.2022 року та зазначено, що вакантних посад немає, а тому заклад не в змозі запропонувати працевлаштування. Під час звільнення позивача Міжгірська дитяча музична школа діяла в межах та у спосіб, передбачених чинним законодавством України, дії та рішення її повністю узгоджується із нормами законодавства ( статті 40, 42, 49-2 КЗпП України), а тому накази від 28.09.2022 року № 60 відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради та наказ Міжгірської дитячої музичної школи від 01.12.2022 року № 74-к про звільнення ОСОБА_1 є правомірним та не вбачається для їх скасування. Крім того, є не зрозумілим, якими доказами керувався суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог про стягнення середньомісячного заробітку, якщо позивач відповідних доказів не надав, а суд з власної ініціативи не витребував.

Заслухавши пояснення представника Міжгірської дитячої музичної школи адвоката Гецко В.В., яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 адвоката Кривка В.М, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено що ОСОБА_1 прийнятий на посаду викладачапрацював Міжгірської дитячої музичної школи по класу гітара, на повний посадовий оклад, з 15 серпня 2017 року, що стверджується наказом №44-к від 14 серпня 2017 року.

14 червня 2022 року Міжгірською дитячою музичною школою видано наказ № 27-к про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , з 14 червня 2022 року до закінчення воєнного стану.

Даний наказ № 27-к від 14.06.2022 року позивачем ОСОБА_1 було оскаржено.

Рішенням Міжгірського районного суду від 12.10.2022 року, яке набрало законної сили, у справі №302/1014/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міжгірської дитячої музичної школи №27-к від 14.06.2022 року «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та стягнуто відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2022 року по 12.10.2022 року.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.06.2023 року апеляційну скаргу Міжгірської дитячої музичної школи залишено без задоволення, рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.10.2022 року - залишено без змін.

01 грудня 2022 року Міжгірською дитячою музичною школою видано наказ № 74-к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади викладача даного закладу з 01.12.2022 року, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).

Підставою видачі цього наказу про звільнення ОСОБА_1 є наказ відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради «Про упорядкування штатних одиниць та скорочення чисельності працівників у Міжгірській дитячій музичній школі» від 28.09.2022 року № 60; повідомлення про розірвання трудового договору від 29.09.2022 року № 16 та штатний розпис.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 у вересні 2022 року, на час направлення йому поштою повідомлення про розірвання в подальшому трудового договору, а також станом на день звільнення, 01.12.2022 року, не працював у зв`язку з призупиненням відповідачем Міжгірською ДМШ трудового договору, тобто наказ відповідача №26-к від 14 червня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » станом на 01.12.2022 року залишався чинним.

Суд першої інстанції, із врахуванням положень ч.1 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ від 15.03.2022 року обґрунтовано вважав, що під час призупинення дії трудового договору роботодавець не був наділений правом припиняти трудові відносини з ОСОБА_1 , за відсутністю відповідного наказу (розпорядження) про поновлення дії трудового договору із позивачем.

У відповідності із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 19 постанови №9 від 06 листопада 1992 року,» Про практику розгляду судами трудових спорів» - розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належним чином виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

У статті 42 КЗпП України зазначено перелік підстав, за якими перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається конкретним працівникам.

Відповідно до частини 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У першу чергу перевага на залишенні на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Продуктивність праці і кваліфікація працівника оцінюється окремо, але в кінцевому підсумку суд при розгляді трудового спору повинен визначати працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

У порушення вищевказаних вимог закону відповідач своїм наказом скоротив чисельність штату працівників Міжгірської дитячої музичної школи та звільнив позивача, при цьому не врахував, його переважне право на залишення на роботі, про яке зазначив позивач, поряд із іншими працівниками, які залишились працювати після скорочення, що є порушенням трудових прав позивача і звільнення проведено без законної на це підставі.

При постановленні рішення суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини обґрунтовано задовольнив позовні вимоги та поновив позивача на займаній ним посаді і стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу, розрахунки яких наведені у рішенні.

Судові витрати судом першої інстанції вирішено у відповідності до ст.ст. 133,137,141 ЦПК України.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовуються висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Міжгірської дитячої музичної школи залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду від 29 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой