У х в а л а

27 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 179/1822/21

Провадження № 61-2875ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича (далі - скаржник)

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 6 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Магдалинівської селищної ради (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторії Володимирівни - про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом та

в с т а н о в и в:

1. 8 листопада 2021 року до суду надійшов позов позивачки, у якому вона просила:

- встановити факт того, що рідним братом ОСОБА_2 (далі - батько позивачки) є ОСОБА_3 (далі - брат батька позивачки);

- визнати факт прийняття спадщини батьком позивачки після смерті його брата;

- визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) у розмірі 5,06 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КДСП «Нива», розташовану на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька позивачки, який прийняв спадщину після смерті його брата, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

2. 6 липня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив повністю.

3. 30 січня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу керівника Новомосковської окружної прокуратури залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

4. 28 лютого 2024 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 6986/0/220-24 від 28 лютого 2024 року), у якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

5. 19 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали. Скаржник мав доплатити 2 905,60 грн судового збору та надати до суду документ, який це підтверджує.

6. 5 квітня 2024 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 11836/0/220-24 від 5 квітня 2024 року), до якої додав, зокрема, платіжну інструкцію від 3 квітня 2024 року № 783 про сплату 2 905,60 грн судового збору та квитанцію № 847299 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету Дніпропетровської обласної прокуратури.

7. 9 травня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив скаржникові на п`ять днів із дня вручення цієї ухвали строк на усунення недоліків касаційної скарги. Скаржник мав подати до суду докази надсилання іншим учасникам справи копій заяви про усунення недоліків касаційної скарги разом із додатками до такої заяви згідно з абзацом другим частини сьомої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

8. 22 травня 2024 року скаржник сформував в системі «Електронний суд» заяву (вх. № 17535/0/220-24 від 22 травня 2024 року), до якої додав необхідні докази.

9. Касаційну скаргу обґрунтував так:

- суд апеляційної інстанції прийняв постанову з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме статей 80, 524, 525, 527, 548, 549, 553 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції станом на 1995 рік), статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України, статей 5, 22, 23 Земельного кодексу України (у редакції від 22 червня 1993 року), пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а також з порушенням норм процесуального права;

- суди застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах:

(1) Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2022 року у справі № 179/185/21 (провадження № 61-19762св21), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 532/222/20 (провадження № 61-13941св21), від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц (провадження № 61-9879св19), про те, що для спадкування земельної частки (паю) учасника колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) необхідно довести, що цей учасник не тільки значився у державному акті на право колективної власності, але й мав відповідний сертифікат на земельну частку, або довести, що за життя цієї особи вирішене питання про надання їй такого права на землю;

(2) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18), від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц (провадження № 61-9879св19), від 20 травня 2020 року у справі № 294/1094/17 (провадження № 61-43354св18), про те, що головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина у КСП на час реєстрації державного акта на право колективної власності на землю;

- суди першої й апеляційної інстанцій не оцінили те, що брат батька позивачки не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Нива», а тому не набув відповідне речове право на неї. Крім того, позивачка не надала доказів членства брата її батька у КСП «Нива». Тому суди попередніх інстанцій помилково виснували про наявність підстав для визнання за позивачкою у порядку спадкування права на вказаний пай;

- суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 89, 263, 264, 367, 368 ЦПК України, коли взагалі не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення.

10. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

11. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк (повне судове рішення складене 31 січня 2024 року) і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 6 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторії Володимирівни - про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

2. Витребувати з Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 179/1822/21.

3. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко