Справа №463/7132/24
Провадження №4-с/463/23/24
УХВАЛА

про закриття провадження за скаргою

29 серпня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря с/з Козак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за скаргою представника Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» Романа Поради, заінтересована особа: ОСОБА_1 , Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на постанову державного виконавця,

про: накладення штрафу від 16.07.2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2, -

учасники справи:

представник скаржника адвокат Радомська Н.В.

заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1

представник заінтересованої особи адвокат Сокальський Д.А.,

представник заінтересованої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - не з`явився,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою в порядку ст.447 ЦПК України на постанову державного виконавця про накладення штрафу від 16.07.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Ухвалою судді від 30.07.2024 року відкрито провадження за скаргою та призначено до розгляду в судовому засіданні.

До судового засідання від представника заінтересованої особи (стягувача ОСОБА_1 ) - адвоката Сокальського Д.А., надійшло клопотання про закриття провадження за скаргою, оскільки зазначена справа відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зокрема, покликавшись на відповідні висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17, від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 1915/1868/2012, від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 344/21436/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц, 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17, від 23 червня 2020 року у справі № 705/1804/13-ц, адвокат Сокальський Д.А. зазначив про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Представник скаржника - адвокат Радомська Н.В. в судовому засіданні проти поданого клопотання про закриття провадження за скаргою заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 , та його представник - адвокат Сокальський Д.А. в судовому засіданні подане клопотання про закриття провадження у справі підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в письмовому клопотанні, яке долучено до матеріалів справи.

Представник заінтересованої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання з розгляду вказаної справи не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали клопотання про закриття провадження за скаргою, постановляючи ухвалу відповідно до вимог ст.ст.255,260,451 ЦПК України, суд вважає, що провадження за скаргою слід закрити з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, примусове виконання якого не пов`язане із виконанням рішення суду.

Нормами частини 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

Частиною 2 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» прямо передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних судів та окружних адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Стаття 20 КАС України розмежовує предметну підсудність адміністративних судів, та обмежує розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме - щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи скаржником оскаржено постанову державного виконавця про накладення штрафу, винесену на підставі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», яка є окремим виконавчим документом. При цьому накладення штрафу на боржника під час примусового виконання судового рішення є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 зазначено, що імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 , від 12 червня 2019 року у справі №370/1547/17 , від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1288/15 , від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1034/15-ц.

Правові висновки про належність до юрисдикції адміністративних судів розгляду вимог щодо оскарження постанов виконавця про накладення штрафів, неодноразово викладалися у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18) від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19), від 18 серпня 2021 року у справі №463/4691/20 (провадження № 61-8303св21).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) також звернуто увагу на відмінності між правовою природою штрафів, які може накласти державний виконавець та роз`яснено юрисдикцію оскарження постанов державного виконавця у разі їх накладення та стягнення.

Оскільки заявником оскаржуються дії державного виконавця та постанова про накладення штрафу на боржника, яка є окремим виконавчим документом, дана скарга не підлягає розгляду у порядку, визначеному ЦПК України.

Щодо покликань представника скаржника, які отримали своє відображення у поданих письмових запереченнях, то суд вважає такі необгрунтованими та такими, що спростовуються сформованою Верховним Судом позицією щодо вказаного питання.

Зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 року, справа № 585/2436/21, провадження № 14-8цс23, якою справу повернуто на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Положеннями чинного ЦПК України не закріплено правових наслідків подачі у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби з порушенням правил щодо юрисдикції спору.

Поряд з цим, у відповідності до роз`яснень, наданих в пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у випадку подання у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса, суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК (пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК в новій редакції), а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК (пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК в новій редакції).

Відповідно до положень пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що скаржником подано у порядку цивільного судочинства скаргу на рішення державного виконавця, а саме: на постанову державного виконавця про накладення штрафу, яка підлягає розгляду за правилами адміністративної юрисдикції та відповідно не підлягає розгляду у порядку, визначеному ЦПК України, враховуючи, що скаргу було помилково прийнято до розгляду, то суд вважає за необхідне під час судового розгляду закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України суддя вважає за необхідне роз`яснити скаржнику його право звернутись із зазначеними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 255, 256, 260, 261, 354, 355, 450, 451 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

Закрити провадження у справі за скаргою представника Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» Романа Поради (ел. пошта тел. 1 адреса 79008, м. Львів, вул. Лесі Українки, 1 ), заінтересована особа: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ел.пошта тел. 9 адреса 79019, м. Львів, проспект Чорновола, 39 ), на постанову державного виконавця про накладення штрафу від 16.07.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Роз`яснити скаржнику право звернутись із зазначеними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 серпня 2024 року.

Суддя Юрій БІЛОУС