Номер провадження 2-о/754/399/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Інни Коваленко

за участю секретаря судового засідання Олега Улезка

заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ЗМІСТ ЗАЯВИ

1. 22 липня 2024 подружжя, яке має дитину, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулось до суду зі спільною заявою про розірвання про розірвання шлюбу.

2. Заява мотивована тим, що 14.12.2019 Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між заявниками. Від шлюбу подружжя має доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. Заявники дійшли спільної згоди, що шлюб необхідно розірвати, уклали

3. У судовому засіданні, яке було призначено після спливу одного місяця від дня подання заяви (частина четверта статті 109 СК України), заявники вимоги заяви підтримали, підтвердили, що фактично припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливим. Між заявниками відсутній спір про право.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

4. 14 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1791.

5. На підставі актового запису видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

6. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим, повторно, Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 15 травня 2024 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києва 19 лютого 2011 року складено відповідний актовий запис №530.

7. ОСОБА_1 з 21.02.1982 проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (витяг з реєстру територіальної громади від 28.08.2024 року). Ця квартира належить на праві власності йому, його матері та батькові в ріаних долях (свідоцтво про право власності на житло від 14.10.2004 року). В цій квартирі також проживає малолітня донька - ОСОБА_4

8. ОСОБА_2 до 05 квітня 2024 року також проживала за адресою АДРЕСА_1 . З 05 квітня 2024 року вона знята з реєстрації (витяг з реєстру територіальної громади від 28.08.2024 року).

9. Зі слів заявників, вони не проживають разом однією сімєю, ОСОБА_2 проживає в сусідньому парадному (орендує житло в хостелі (гуртожитку)).

10. 12 липня 2024 року заявники підписали договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Цей договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 553.

ОЦІНКА СУДУ

11. Відповідно до статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

12. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини першої статті 24 СК України).

13. Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

14. У Сімейному кодексі України це питання врегульовано статтею 109. Частина перша цієї статті встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

15. Частиною четвертою статті 157 СК України також визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

16. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України).

17. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити:

- з ким з них будуть проживати діти;

- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

- умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

18. Отже, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу, за умови досягнення ними згоди щодо про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У такий спосіб законодавець забезпечує реалізацію права подружжя на добровільність шлюбу та свободу вибору, гарантоване Конституцією України, одночасно дотримуючись захисту інтересів неповнолітніх дітей та кожного з подружжя шляхом викладення відповідних умов у нотаріально посвідченому договорі, що є обов`язковою умовою при поданні спільної заяви.

19. Суд бере до уваги, у частині третій статті 293 ЦПК України мова йде лише про можливість розгляду в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, тоді як питання про встановлення факту самостійного виховання дитини у межах розгляду цієї заяви не може бути (і не є) предметом розгляду. Питання, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, подружжя вирішення самостійною. Роль суду в такому випадку полягає у контролі за дотриманням інтересів дітей та перевірці того, чи не суперечить договір їхнім правам. Суд повинен впевнитися в тому, що після розірвання шлюбу внаслідок укладання договору не будуть порушені прав дітей, а також особисті та майнові права дружини та чоловіка.

20. Суд зауважує, що той із батьків, хто проживатиме окремо від дитини, не може бути звільнений від виконання обов?язку брати участь у вихованні та утриманні дитини внаслідок укладання договору у порядку статті 109 СК України, оскільки це суперечить інтересам дитини та не відповідає статті 141 СК України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

21. Відповідно до частини другої статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

22. Як наслідок, рішення суду про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження не може бути підставою для висновку про самостійне виховання та утримання дитини одним з батьків.

23. Повертаючись до обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя є можливим, оскільки встановив:

-заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка;

- збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя;

- сторони уклали нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків, відповідно до якого мати дитини також бере участь у вихованні дитини. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а також права їхньої дитини. Договір містить умови про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Цей договір встановлює обсяг прав обох батьків і не звільняє мати, яка за домовленістю сторін проживатиме окремо, від обов`язків щодо дитини в аспекті брати участь у її вихованні та утриманні;

- рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене в окремому провадженні на підставі спільної заяви подружжя із письмовим договором між батьками про те, з ким буде проживати дитина та участь другого з батьків у їх вихованні, не є рішенням про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

24. Виходячи з принципів сімейного права свободи розірвання шлюбу та рівності щодо прав та обов`язків батьків стосовно виховання дитини та з огляду на конкретні обставини справи, суд, виконуючи свою функцію захисту прав дитини, перевірив умови договору, укладеного подружжям. Суд вважає, що розірвання шлюбу за умови досягнення заявниками згоди щодо всіх суттєвих умов про те, з ким із них будуть проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме мати, яка проживатиме окремо, а також про умови здійснення нею права на особисте виховання дитини, оформленої у нотаріальному порядку, є доцільним. Таке рішення забезпечує стабільність для дитини після розлучення батьків, дозволяє заявникам розпочати нове життя, будуючи відносин на паритетних засадах, почуттях поваги, без шкоди для інтересів їхньої дитини.

25. Статтею 113 СК України передбачено що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

26. Відповідно до частини восьмої статті 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

27. Заява не містить вимоги про зміну прізвища ОСОБА_2 на дошлюбне. Заявниця про свій вибір в суді не заявила, тому у рішенні суду про розірвання шлюбу це питання не зазначається.

Керуючись ст.ст. 76-83, 141, 142, 206, 211, 258, 259, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 109 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 грудня 2019 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1791, - розірвати.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення суду складено 03 вересня 2024 року

Суддя Інна КОВАЛЕНКО