Дата документу 30.08.2024
Справа № 334/6032/23
Провадження № 2-з/334/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2

представника боржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича до ОСОБА_5 , боржник ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року позивач Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 , звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя.

Подана позовна заява не відповідала вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України, у зв`язку з чим ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2023 року зазначений позов залишений без руху і позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2023 року позовну заяву Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича до ОСОБА_5 , боржник ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя було повернути позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.10.2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійовича залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2023 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.07.2024 року касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійовича було задоволено. Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2023 року та Постанову Запорізького апеляційного суду від 12.10.2023 року було скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

09.08.2024 року матеріали справи надійшли до Ленінського районного суду м. Запоріжжя та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передані головуючому судді Баруліній Т.Є.

14.08.2024 року представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_1 , використовуючи систему Електронний суд, подав до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву про забезпечення позову у вказаній справі в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188 та квартиру загальною площею 177,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_5 відчужувати будь-яким чином, обтяжувати, передавати в забезпечення виконання будь-яких зобов`язань земельну ділянку загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188, та квартиру загальною площею 177,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_5 та виконувати щодо вказаного нерухомого майна інші зобов`язання.

З 06.08.2024 року по 27.08.2024 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є. знаходилась у щорічній відпустці.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 року зазначена позовна заява була залишена без руху у зв`язку з тим, що не відповідала вимог ст. 177 ЦПК України, позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до доданої по позовної заяви Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка з 30.06.1984 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 ), є власником земельної ділянки загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серії та номер 48/35 виданого 27.01.2021 р., та квартири загальною площею 177,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яка належить дружині боржника на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого 04.12.2015 р. Запорізьким міським управлінням юстиції. Оскільки вищезазначене майно набуте після 1984 року, а відтак, є достатні підстави вважати, що майно, набуте у період з 1984 року на ім`я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до ст. 60 СК України та ст. 370 ЦК України, є предметом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, зобов`язання між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникли з 18.11.2011, 27.07.2013, 07.11.2014, тобто коли боржник перебував у шлюбі з ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 після пред`явлення позову приватним виконавцем Запорізького виконавчого округу Безмагоричних М.А., продовжуючи свій умисел на невиконання рішень суду по справі № 334/2605/18, на виконання яких видані вказані вище виконавчі листи, з метою звільнити свою дружину від майна, на частину якого в майбутньому можливе звернення стягнення, з великою долею ймовірності буде спонукати свою дружину ОСОБА_5 до відчуження вказаного нерухомого майна. є висока ймовірність того, що вказані вище об`єкти нерухомого майна (земельна ділянка і квартира) також можуть бути звільнені від стягнення шляхом їх відчуження на користь іншої особи (чи осіб), зокрема, на того самого ОСОБА_6 , для того, щоб і далі зберегти можливість неофіційно їх контролювати та користуватися ними.

Тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по цій справі або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки може так скластися, що не стане спільного майна подружжя, в якому позивач просить визначити частку боржника, та неможливо буде звернути на неї стягнення в майбутньому.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Краско Ю.М. свою заяву підтримав, просив задовольнити. На питання суду вказав, що наразі йому невідомо на якій підставі ОСОБА_5 належить земельна ділянка на яку він просить накласти арешт, однак в реєстрі є запис про право власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до запису в єдиному державному реєстрі квартира за адресою: АДРЕСА_1 набута у право власності ОСОБА_5 під час шлюбу з боржником, однак на якій підставі йому також невідомо. Докази перебування ОСОБА_5 у шлюбі з боржником на дату набуття права власності у нього відсутні.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що документів на земельну ділянку в нього немає, всіма питаннями щодо ділянки та квартири займаються жінка та донька, жодного стосунку до нього ця нерухомість немає.

Представник боржника адвокат Серьожечкін О.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позов заявлено про визнання права власності у частині майна подружжя, забезпечення позову має бути співмірним із позовними вимогами, на його думку вимоги не спів мірні. Сам спір не передбачає перехід права власності на майно. Крім того позов в межах якого заявлено заява про забезпечення позову подано приватним виконавцем Безмагоричних М.А. діяльність якого наразі припинена, що підтверджується відповідним витягом з реєстру. Отже позивач наразі є неналежним, тому можуть бути порушені права його клієнта. Також вказав, що є невідповідність із номером квартири, оскільки фактично ОСОБА_7 проживає у будинку АДРЕСА_2 , а накласти арешт просять на квартиру АДРЕСА_3 .

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, а також матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Представник заявника у своїй заяві просить накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 та було набуте після 1984 року, тобто після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , а відтак, є достатні підстави вважати, що майно, набуте у період з 1984 року відповідно до ст. 60 СК України та ст. 370 ЦК України, є предметом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 року зазначена позовна заява була залишена без руху у зв`язку з тим, що не відповідала вимог ст. 177 ЦПК України, позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом було викликано представника заявника для надання пояснень щодо заяви та звернуто увагу представника заявника, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №390622335 право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий номер: :04:018:0188 зареєстроване на підставі рішення органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради 48/35 від 27.01.2021 року.

Отже вказану земельну ділянку ОСОБА_5 могла набути у власність внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, як наслідок вказана ділянка не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя, а відтак позов про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя не може бути забезпечений шляхом накладання арешту на таку земельну ділянку.

При цьому представник заявника повідомив, що наразі йому невідомо чи була вказана земельна ділянка набута у власність ОСОБА_5 внаслідок приватизації чи була інша підстава набуття права власності, просив відкласти розгляд заяви про забезпечення позову.

Також суд звернув увагу, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №390622882 право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3 зареєстроване на підставі свідоцтва про право на власність 49051956 від 04.12.2015 року Запорізького міського управління юстиції.

Будь-яких доказів, що вказана квартира може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя представником заявника також не надано, з його пояснень підстави набуття права власності на квартиру йому також не відомі.

Також суд враховує, що дійсно згідно інформаційної довідки 40830 від 30.08.2024 року діяльність приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича, який є позивачем у вказаній справі припинена на підставі Наказу №1680/7 від 25.06.2024 року.

Одночасно, судом враховуються висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14.06.2021року по справі № 308/8567/20, відповідно до яких законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

За наслідком викладеного, розгляд заяви про забезпечення позову підлягає негайному розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Отже суд повинен вирішити питання про забезпечення позову у вказані терміни на підставі поданої заяви та долучених до неї доказів. Оскільки судом в порядку до ч.3 ст. 153 ЦПК України було викликано представника заявника для надання додаткових пояснень та доказів, однак вказані докази суду надані не були, суд вважає за можливе розглянути заяву на підставі наявних документів.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Враховуючи викладене вище, суд позбавлений можливості оцінити чи може бути зазначене в заяві про забезпечення позову нерухоме майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя та як наслідок чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі не накладання арешту на вказану земельну ділянку та квартиру, яка належить ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Суд звертає увагу, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, а отже заявник не позбавлений можливості в подальшому повторно звернутися до суду з вмотивованою та обґрунтованою заявою про забезпечення позову.

За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.

Керуючись статтями 149-153, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича до ОСОБА_5 , боржник ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя-відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складено 03.09.2024 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.