УХВАЛА

30 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 369/13944/17

провадження № 61-13654св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та виділ його в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на частину вказаної квартири.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: визнати її особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_1 ; визнати спільним сумісним майном: автомобіль марки Volkswagen Passat, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; господарське приміщення - підвал в будинку АДРЕСА_2 , готівкові кошти в сумі 12 000,00 доларів США, безпроцентну позику в сумі 9 000,00 Євро. Вказані об`єкти вона просила виділити у власність ОСОБА_1 та стягнути з нього на її користь компенсацію за частину майна в сумі 292 548,35 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано автомобіль Volkswagen Passat 2.0, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля Volkswagen Passat 2.0, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля Volkswagen Passat 2.0, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частки автомобіля Volkswagen Passat 2.0, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , в розмірі 105 791, 50 грн.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя рішення скасовано в частині вирішення вимог про визнання майна особистою приватною власністю та поділу автомобіля та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року в частині вирішення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації за частку в спільному майні та в частині відмови у задоволенні інших вимог залишено без змін.

Судові витрати у справі залишено за сторонами.

Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2024 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 компенсації половини вартості автомобіля залишено без змін.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою, у якій просив роз`яснити постанову Верховного Суду від 22 серпня 2024 року в частині незастосування судом принципу диспозитивності судового процесу.

Згідно з частинами першою та другою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Постанова Верховного Суду від 22 серпня 2024 року, про роз`яснення якої подано заяву, не допускає кількох варіантів тлумачення, є мотивованою, чіткою і зрозумілою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 22 серпня 2024 року необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 22 серпня 2024 року відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко