Справа № 463/9308/22 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/561/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

З участю: представника позивача-адвоката Потопальського Б.М., представника відповідача-адвоката Бельдій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №463/9308/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Потопальського Богдана Миколайовича на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

в с т а н о в и в:

29 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

Роз`яснено позивачу право на повторне звернення до суду після усунення причин, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Личаківського районного суду м.Львова про забезпечення позову від 29.12.2022 року в справі №463/9308/22 у вигляді накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 18600,00 грн.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2024 року оскаржив представник позивача-адвокат Потопальський Б.М.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою в частині залишення позову без розгляду та стягнення витрат на правову допомогу. Вважає ухвалу в цій частині незаконною. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд не врахував, що 23.11.2023 року позивач подав клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, в якому зазначив, що просить суд розглядати клопотання у відсутності позивача. Зазначає, що таке прохання позивача суд мав розцінити як заяву про розгляд справи у відсутності позивача.

Стягуючи витрати на правову допомогу, суд посилався на те, що неодноразові неявки позивача та його представника свідчать про зловживання процесуальними правами в розумінні ч.9 ст.141 ЦПК України так і необгрунтованими діями в розумінні ч.5 ст.142 ЦПК України. Однак, на думку скаржника, такі висновки суду є необгрунтованими, оскільки позивач є зацікавленим у розгляді справи і з цією метою подававав клопотання і добросовісно використував свої диспозитивні процесуальні права на власний розсуд. В ухвалі суд не встановив у чому саме полягала недобросовісність дій позивача.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

26.04.2024 року на виконання вимог статті 360 Цивільного процесуального кодексу України ( далі по тексту ЦПК) представником відповідачки ОСОБА_2 - адвокатом Бельдій Н.В. надано суду відзив на апеляційну скаргу. У відзиві адвокат Бельдій Н.В. зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Оскаржувану ухвалу вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її в силі.

Заслухавши пояснення представника позивача-адвоката Потопальського Б.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідачки - адвоката Бельдій Н.В., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 29.12.2022 року позивач по справі ОСОБА_1 звернувся у Личаківський районний суд м.Львова із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та подав заяву про забезпечення позову.

В той же день, 29.12.2022 року суддею Личаківського районного суду м.Львова постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та ухвалу про забезпечення позову. (а.с.42-44).

У справі неодноразово призначалися підготовчі засідання.

12 жовтня 2023 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи. У клопотанні позивач прописав, що зміст клопотання підтримує і просить суд розглядати таке за його відсутності (а.с.65-67).

Згідно протоколу судового засідання від 12.10.2023 суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання та оголосив у справі перерву (а.с.69-71т.2).

21.11.2023 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся в суд з клопотанням про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та прописав, що позивач зміст клопотання підтримує і просить суд розглядати таке за його відсутності (а.с.74-76 т.2).

Згідно протоколу судового засідання № 2171864 від 22.11.2023 судом відмовлено у задоволенні клопотання про призначення по справі експертизи та у справі оголошено перерву. Судове засідання відкладено на 24.01.2024 року у зв`язку з неявкою позивача.

24.01.2024 року сторони та їх представники не з`явилися в судове засідання. Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Бельдій Н.В. надала суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин та стягнення витрат на правову допомогу.

Задовольняючи клопотання про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції з посиланням на п.3ч.1ст.257 ЦПК прописав, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день і час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності або клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 12.10.2023 року та 21.11.2023 року надавав суду клопотання про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи та просив розгляд клопотання проводити без його участі. Суд першої інстанції про результати розгляду клопотання позивача не повідомляв та оголошував у справі перерву, не проводячи розгляд справи по суті, що стало причиною повторного звернення із аналогічним клопотанням, яке суд продублював та повторно не повідомив позивача про його вирішення у судовому засіданні.

Судом також не враховано, що ухвалу суду від 19 липня 2023 року про закриття підготовчого провадження у справі позивач не отримав.

Колегія суддів не погоджується з поясненнями представника відповідачки-адвоката Бельдій Н.В. про те, що позивач просив розглядати тільки клопотання про призначення експертизи у його відсутності, однак не просив розглядати справу у його відсутності. З приводу зазначеного, суд зауважує, що незважаючи на те, що 12.10.2023 року в судовому засіданні була присутня адвокат відповідачки, справа по суті не продовжувалася слухати. Після вирішення клопотання як 12.10.2023 року так і 22.11.2023 року розглядалося клопотання позивача та оголошувалася перерва.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги пояснення представника позивача-адвоката Потопальського Б.М. про те, що позивач по національності бельгієць, він не розуміє української мови та не спілкується по-українськи, справа в суді перебувала тривалий час та проводилися попередні засідання. Суду необхідно було узгодити з позивачем питання можливості забезпечення перекладача, участі адвоката, роз`яснення останньому його прав.

У рішенні ЄСПЛ від 16.12.1992 року у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» прописано, що при ухваленні рішення судами не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про зловживання позивачем своїми правами, оскільки такі останньому не роз`яснювалися, відповіді на розглянуті клопотання та прийняті судом процесуальні ухвали про хід розгляду справи не надсилалися, у клопотаннях позивач просив проводити розгляд без його участі.

Колегія суддів вважає, що безпідставне залишення позовної заяви без розгляду порушило право позивача на доступ до суду як складову права на справедливий суд у розумінні ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: п.4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що суд задовольняє апеляційну скаргу з направленням справи для продовження розгляду, розгляд питання стягнення витрат на правову допомогу є недоцільним та буде розглядатися судом першої інстанції при постановленні остаточного рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6; 379 ч.1 п.4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Потопальського Богдана Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2024 року скасувати, справу № 463/9308/22 направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк