ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Корчистої О.І., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/10249/23 за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року, ухвалені у складі судді Сіденко С.І., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому, та іншим членам родини: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . На вказане нерухоме майно накладено обтяження №36264541 у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови Саксаганського відділу ДВС у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 04.12.2019 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №60781909. Як пізніше було з`ясовано, рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/3010/19 була задоволена позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» суму заборгованості за Кредитним договором № від 07.04.2017 року в розмірі 90929,39грн. Для забезпечення виконання зазначеного рішення суду, 04.12.2019 року Саксаганським ВДВС у м.Кривому Розі була прийнята постанова про арешт майна боржника, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження №36264541. 25.03.2021 року ОСОБА_2 - мати боржника ОСОБА_1 , сплатила на користь ТОВ «ФК`ЦФР» суму боргу. Листом від 14.04.2021 року за вих. №13-34/22438 Саксаганським відділом ДВС у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було повідомлено про неможливість зняття арешту з майна та рекомендовано звернутися до суду. Обтяження нерухомого майна створює перешкоди у здійсненні права власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Просив зняти обтяження №36264541 у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстрованого на підставі постанови Саксаганського відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 04.12.2019 року у виконавчому провадженні №60781909.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Знято обтяження №36264541 (спеціальний розділ) у вигляді арешту нерухомого майна, відомості про яке внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 04.12.2019 по виконавчому провадженню №60781909.

В апеляційній скарзі Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.п.2, 5 ст.37 ЗУ «про виконавче провадження» не передбачає скасування арешту з майна боржника.

Також судом не враховано, що ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №60781909 не надано доказів сплати виконавчого збору в розмірі 9285,04 грн. та доказів сплати витрат виконавчого провадження, відповідно до вимог ст.43 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду учасники процесу не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2019 по справі №214/3010/19 (провадження №2/214/1916/19), яке за даними ЄДРСР набрало законної сили 11.10.2019, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.72, ) суму заборгованості за Кредитним договором № від 07.04.2017 року в розмірі 90 929,39 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 47 994,98 грн.; заборгованість за річними відсотками 7560,89 грн., заборгованість за щомісячними відсотками 23 139,17 грн., заборгованість за штрафними санкціями/пенею 12 234,35 грн., а також судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

На підставі вказаного рішення суду державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області Кушнерук Ю. А. відкрито виконавче провадження №60781909.

У рамках вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 04.12.2019 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 (позивачу) належить на праві спільної часткової власності 1/5 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі вказаної постанови державного виконавця по виконавчому провадженню №60781909 від 04.12.2019, державним реєстратором до Реєстру внесено відомості про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 36264541, дата та час державної реєстрації: 15.04.2020, вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Постановою старшого державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 28.09.2020 за виконавчим провадженням №60781909, виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.п.2, 5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

На звернення позивача з приводу скасування арешту майна боржника, Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) листом №13-34/22438 від 14.04.2021 повідомив, з посиланням на ст.ст.37, 59 Закону України «Про виконавче провадження», про неможливість зняття арешту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови повернення виконавчого документу стягувачу, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з частиною третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина друга статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин).

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», а також частиною першою статті 49 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) передбачені підстави повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, та підстави закінчення виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2023 року у справі № 2-751/11.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2019 по справі №214/3010/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості за Кредитним договором № від 07.04.2017 року в розмірі 90929,39 грн. державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області Кушнерук Ю.А. 04.12.2019 року відкрито виконавче провадження №60781909.

04.12.2019 року державним виконавцем Кушнерук Ю.А. винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 9285,04 грн. та визначення розміру мінімальних втрат виконавчого провадження в розмірі 173,35 грн.

У рамках вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 04.12.2019 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 28.09.2020 за виконавчим провадженням №60781909, виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.п. 2, 5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, на момент повернення виконавчого документу 25.12.2012 року, не вбачалося законних підстав для зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2019 року боржником не виконано.

Разом з тим, 25.03.2021 року матір`ю боржника ОСОБА_1 сплачено за виконавчим провадженням 102714 грн. 50 коп.

Листом №13-34/22438 від 14.04.2021 Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що клопотання про знаття арешту з майна не підлягає задоволенню, оскільки грошові кошти на депозитний рахунок відділу не надходили (а.с.19).

З метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, було затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція).

Порядок звернення до державної виконавчої служби із заявою про скасування арешту майна, визначений Розділом 8 Інструкції.

До заяви про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення боржником додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови. У разі наявності обставин для одночасного винесення постанов, передбачених цим пунктом, та постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, боржником може бути подано одну заяву та додано до неї документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідних постанов.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника.

Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься відповідна постанова.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 6І-4726сво19) зроблено висновок про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок також викладено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588 св 21).

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Як вбачається з матеріалів справи боржник дії державного виконавця у зв`язку з відмовою зняття арешту не оскаржував.

Таким чином, на переконання колегії суддів, звернення ОСОБА_1 саме з позовними вимогами про зняття арешту не відповідає встановленому законом порядку вирішення даного питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з позивача ОСОБА_1 на користь Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1610, 40 грн.(а.с.128).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 про зняття арешту з майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: