Справа № 143/610/24
Провадження № 22-ц/801/1915/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 рокуСправа № 143/610/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Вінницяобленерго»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 143/610/24 за апеляційною скаргою адвоката Маліцького М. В. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 23 липня 2024 року, постановлену у складі судді Гуцола М. П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2024 року адвокат Маліцький М. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (далі АТ «Вінницяобленерго») про захист прав споживачів щодо визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 31 липня 2024 року.

22 липня 2024 року адвокат Маліцький М. В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відключений відповідачем від електропостачання.

Указує, що пунктом 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 встановлено, що на період розгляду судом спірних питань, щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

30 червня 2024 року він звернувся до відповідача з заявою щодо поновлення електропостачання до будинку ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак, в порушення частини четвертої пункту 7.11 ПРРЕЕ, відповідачем дій по відновленню електропостачання до указаного будинку не вчинено.

Посилаючись на ці обставини, адвокат Маліцький М. В. в інтересах ОСОБА_1 просив суд:

зобов`язати АТ «Вінницяобленерго» відновити електропостачання до будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 23 липня 2024 у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що:

не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті;

вид забезпечення позову, ініційований представником позивача фактично є вирішенням позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по справі та суперечить змісту заходів забезпечення, меті їх застосування, яка полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб;

указаний вид забезпечення позову по суті надасть перевагу позиції позивача, ще до моменту вирішення справи по суті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2024 року адвокат Маліцький М. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Ковальчук О. В., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року справу призначено до розгляду на 05 вересня 2024 року о 09:30 год з повідомленням сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 вересня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю Оніщука В. В. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Ковальчук О. В., Копаничук С. Г.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

дії АТ «Вінницяобленерго» щодо не відновлення електропостачання з часу відкриття провадження у цій справі суперечить вимогам частини четвертої пункту 7.11 ПРРЕЕ та є протиправними;

обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає змісту порушеного права позивача, є співмірним з заявленими вимогами та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Вінницяобленерго» указує, що:

ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

обраний вид забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам;

посилання заявника на частину четверту пункту 7.11 ПРРЕЕ, як на підставу для поновлення постачання електричної енергії після відкриття судом провадження у справі, відбувається у порядку визначеному цією правовою нормою і не пов`язана із забезпечення позову.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема іншими заходами у випадках, передбачених законом, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зроблено висновок, що:

«співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснив, що:

«розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів».

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується.

Указана норма закону містить пряму заборону суду вживати заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову є вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення електропостачання та покладення обов`язку АТ «Вінницяобленерго» здійснити безоплатне поновлення електропостачання будинку АДРЕСА_1 .

Відтак, забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача відновити електропостачання фактично вирішуватиме позовну вимогу поза межами судового засідання без встановлення обставин, а також надасть перевагу позиції позивача ще до моменту вирішення справи по суті.

Ба більше, заявник не обґрунтував неможливості виконання рішення про задоволення позову у разі незастосування указаного ним заходу забезпечення позову.

Невжиття заявленого позивачем заходу забезпечення жодним чином не вплине на виконання рішення по суті позовних вимог, адже відповідачем лише припинено електропостачання, а не здійснюються дії щодо демонтажу відповідної інженерної мережі тощо, відтак задоволення вимоги про відновлення електропостачання не матиме перешкод у виконанні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова споживачу у задоволенні заяви про забезпечення позову через тотожність її вимоги про відновлення енергопостачання позовній вимозі узгоджується з постановами Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 466/2460/18 та від 07 червня 2022 року у справі № 177/1632/20.

Посилання представника позивача на те, що згідно з положенням частини четвертої пункту 7.11 ПРРЕЕ, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання, не можуть слугувати підставою забезпечення позову.

Указане положення частини четвертої пункту 7.11 ПРРЕЕ є самостійною правовою нормою, яка зобов`язує вчинити дії відповідача та не потребує дублювання у судовому рішенні, зокрема в ухвалі про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Отже при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції, у межах вимог чинного ЦПК України, здійснив належну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності і обґрунтованості заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, ймовірність ускладнення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття такого заходу, та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову у цій справі у визначений позивачем спосіб.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Маліцького М. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок заявниці.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Олександр КОВАЛЬЧУК

Світлана КОПАНИЧУК