Справа № 487/5188/24
Провадження № 2/487/2261/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді НікітінаД.Г. при секретарі Марченко О.С., без участі сторін,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2024року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її рідного дядьки, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді ОСОБА_3 від 20 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 24 липня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Коваль В.І.надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Судом встановлено, що16 лютого 2014 року помер рідний дядько позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 21 лютого 2014 року серії НОМЕР_1 .

Позивач є спадкоємцем після смерті рідного дядьки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_4 , який був рідним братом спадкодавця ОСОБА_2 . Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Лашиною О.П. 30 жовтня 2008 року за реєстровим № 3081.

02 травня 2024 року Ягужинською К.Т., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області була заведена спадкова справа за № 68/2024 після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 76841551 наданим 02 травня 2024 року тим же нотаріусом (номер у Спадковому реєстрі 72390543).

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. 13 травня 2024 року за вих. № 157/02-31, надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті рідного дядьки позивача, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, на підставі якого спадкове майно належало спадкодавцю, що передбачено п. 4.20 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до фотокопії наданої КП «ММБТІ» 02 квітня 2024 року квартира АДРЕСА_1 , належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Лашиною О.П. 30 жовтня 2008 року за реєстровим № 3081 та право власності за спадкодавцем зареєстровано КП «ММБТІ» 24 березня 2009 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 квітня 2024 року квартира АДРЕСА_1 , належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Лашиною О.П. 30 жовтня 2008 року за реєстровим № 3081.

Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриттяспадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошуєтьсяпомерлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриттяспадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду Українивід 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.2 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщоце право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 182 ЦК України, ст. 4 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 27 цього Закону, підставами державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат. Також, згідно пункту 9 ч. 1 ст. 27 цього Закону, право власності може бути зареєстроване, зокрема, на підставі рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майнов судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи містять докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, а саме, про те, що за ОСОБА_1 повинно бути визнане право власності на квартиру за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її рідного дядьки, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачено при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 15, 317, 319, 321, 348, 355, 356, 358, 364 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_2 ),право власності на квартиру за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її рідного дядьки, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом поданняапеляційноїскарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв.

Суддя Д.Г. Нікітін