Справа №752/5483/23
Провадження №2/752/1074/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «СК «Український страховий стандарт» (далі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 03.06.2022 в Київській області на автомобільній дорозі МО5 перехрестя доріг у напрямку с. Чабани та с. Гатне, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Fiat Linea, д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» з заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 172 042,20 грн., однак будь-якої відповіді він не отримав, у зв`язку із чим позивач звернувся зі скаргою до МТСБУ.

МТСБУ повідомило позивача, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» втрачено ліцензію та вона не має права займатися страховою діяльністю.

Просив стягнути з відповідача заподіяну шкоду у розмірі 172 042,20 грн., вартість проведеної оцінки збитків в розмірі 3 000 грн. та судові витрати.

26.04.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

10.10.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено розгляду в порядку загального провадження

16.01.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до провадження та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 , 03.06.2022 близько 06 години 50 хвилин, керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , в Київській області на автомобільній дорозі МО5 перехрестя доріг у напрямку с. Чабани та с. Гатне, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Fiat Linea, д.н.з. НОМЕР_2 , який повертав ліворуч. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та накладено штраф за ст. 124 КУпАП в розмірі 850 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (поліс №ЕР/207801027).

Відповідно до Звіту ТОВ «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс» від 09.06.2022 № 31156 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Fiat Linea», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу складає 172 042,20 грн.

Відповідно до листа Моторно (транспортного) страхового бюро України від 17.11.2022 № 4-03/26865, Національний банк України 20.09.2022 застосував до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі - ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу та з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відтак відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», згідно Полісу № ЕР/207801027.

На підставі ст.36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було позбавлено ліцензії на здійснення страхової діяльності, будь-якої відповіді на заяву про виплату страхового відшкодування позивач не отримав.

Однак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18).

Відповідно до пп. 145 - 146 Постанови Правління Національного банку «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України коригувальних заходів, заходів раннього втручання, заходів впливу у сфері державного регулювання діяльності на ринках небанківських фінансових послуг» № 183 від 25.12.2023 страховик не пізніше трьох робочих днів із дня набрання чинності рішенням про анулювання ліцензії зобов`язаний оприлюднити на власному вебсайті (вебсайтах), у програмному застосунку (мобільному застосунку) інформацію, зокрема, про:

2) втрату страховиком права: укладати договори (продовжувати строк діючих договорів) про надання страхових послуг із клієнтами щодо класу (класів) страхування (ризиків у межах відповідного класу), який (які) зазначений (зазначені) в ліцензії, що анульована; укладати договори (уносити зміни до діючих договорів), які мають як наслідок збільшення зобов`язань страховика перед клієнтами за договорами про надання страхових послуг щодо класу (класів) страхування (ризиків у межах відповідного класу), який (які) зазначений (зазначені) у ліцензії, що анульована.

Зобов`язання за раніше укладеними договорами про надання страхових послуг виконуються сторонами в повному обсязі до повного виконання зобов`язань за договорами в порядку, встановленому законодавством України, включаючи з урахуванням вимог частини п`ятої статті 123 Закону про страхування.

Отже, наслідком анулювання ліцензії страхової компанії буде неможливість укладення такою компанією нових договорів страхування, а також внесення змін до чинних, а не позбавлення її зобов`язань за існуючими договорами. Зобов`язання такої компанії за укладеними раніше договорами не припиняються, тобто виплати страхового відшкодування повинні проводитися в повному обсязі, у тому числі за рахунок страхових резервів.

Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму завданої шкоди та судові витрати.

Будь-яких доказів, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» ліквідована або існують обставини, передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріали справи не містять.

Отже, в даному випадку обов`язок з відшкодування завданих збитків покладається на страхову компанію, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позивач не довів у визначений законом спосіб своє право на отримання матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля та їх стягнення саме з відповідача, оскільки, в даному випадку, відповідальність за завдані збитки, покладається на ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.

Відтак, саме ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» є належним відповідачем у цій справі, який і має відповідати за збитки, завдані внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача. Проте позивачем жодних вимог до відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не заявлено.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Частиною 2 ст. 140 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Судові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 3000 грн. на користь позивача за рахунок відповідача стягненню не підлягають, оскільки суд відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12 - 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «Український страховий стандарт», місце знаходження: м. Київ, вул. Північна, 2-А, .

Рішення складене 03.09.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова