Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4800/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хемишинець Е.І., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_2 , який за життя залишив заповіт, посвідчений секретарем Виконкому Фанчиківської сільської ради 15.02.2000, на користь своєї онуки ОСОБА_1 - позивачки по справі. За змістом довідки, виданої Виконавчим комітетом Виноградівської міської ради №859 від 16.11.2021, на день смерті ОСОБА_3 разом із ним проживали та були зареєстровані його внучка ОСОБА_1 , та члени її сім`ї (чоловік та правнуки). Тобто позивачка прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , на підставі ст.1268 ЦК України. На день смерті діда осіб, що б мали обов`язкову частку у спадщині за заповітом, не було. Ці та інші обставини встановлені Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.12.2010 у цивільній справі за позовом позивачки про визнання права власності на спадкове майно у спадщині після смерті її діда ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили. Обставини, встановлені судом у цій справі, мають преюдиційне значення. Цим рішенням за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її діда ОСОБА_2 на житловий будинок, що належав йому на праві власності. Цим рішенням встановлено родинний зв`язок між позивачкою та ОСОБА_2 як між онукою та дідом. Проте, позивачка як єдиний спадкоємець яка бажає оформити спадщину не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину оскільки правовстановлюючі документи спадкодавець за життя не отримав. У зв`язку з наведеним позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,10 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Фанчиківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області яка належала ОСОБА_4 , на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 10.04.2002 року № 201, право на яку посвідчено Державними актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 036510, зареєстрованому у Книзі записів державних актів №203, та право власності на яку перейшло до ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак згідно прохальної частини позовної заяви представник позивача просила суд провести розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання також не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої проти вимог позивача заперечень не має та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть.

За життя померлий залишив заповіт, посвідчений секретарем Виконкому Фанчиківської сільської ради 15.02.2000, на користь своєї онуки ОСОБА_1 - позивачки по справі.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.12.2010 у цивільній справі за позовом позивачки про визнання права власності на спадкове майно у спадщині після смерті її діда ОСОБА_2 , за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що належав померлому на праві власності.

Однак поза увагою позивачки залишилася земельна ділянка площею 1,10 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Фанчиківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, яку дід позивачки успадкував за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але спадкові права документально не оформив.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачка як єдиний спадкоємець яка бажає оформити спадщину не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину оскільки правовстановлюючі документи спадкодавець за життя не отримав.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями зазаповітоміза закономможуть бутифізичні особи, які є живими на часвідкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1ст. 1233 ЦК Українизаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 має законне право на визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті її діда ОСОБА_2 , на майно:

- земельну ділянку площею 1,10 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області яка належала ОСОБА_4 , на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 10.04.2002 року № 201, право на яку посвідчено Державними актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 036510, зареєстрованому у Книзі записів державних актів №203, та право власності на яку перейшло до ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 22.08.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко