У х в а л а

27 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 755/283/21

Провадження № 61-7979ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Новік Віктор Михайлович (далі - адвокат),

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 2 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 8 травня 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) до скаржника, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідачі) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівниками, та

в с т а н о в и в:

1. У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: поновити строк на звернення до суду; стягнути солідарно з відповідачів 1 039 567,63 грн завданої ними матеріальної шкоди.

2. 2 листопада 2023 року Дніпровський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким поновив позивачеві строк на звернення до суду та задовольнив позов: стягнув солідарно з відповідачів 1 039 567,63 грн відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівниками; стягнув із кожного з них по 5 197,84 грн судового збору.

3. 8 травня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

4. 12 червня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку підписав адвокат. Просить: (1) скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій у частині солідарного стягнення зі скаржника матеріальної шкоди та судового збору й ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову; (2) зупинити виконання оскаржених судових рішень до закінчення їхнього перегляду в касаційному порядку.Обґрунтував скаргу так:

- суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах:

(1) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2019 року у справі № 204/5569/16-ц (провадження № 61-33134св18), про те, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що колективна (бригадна) матеріальна відповідальність була встановлена уповноваженою на те особою, що було погодження виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства на встановлення колективної матеріальної відповідальності; суд не врахував обставини щодо наявності прямої дійсної шкоди та її розміру, не встановив, якими неправомірними діями її завдали, чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких зумовило завдання шкоди, у чому полягала його вина, за яких обставин завдана шкода, чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними;

(2) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 648/1525/15-ц (провадження № 61-11368св18), про те, що для виникнення солідарного обов`язку з відшкодування шкоди необхідно встановити, що особи діяли з єдністю наміру або завдали неподільну шкоду взаємопов`язаними сукупними діями;

(3) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 лютого 2019 року у справі № 363/1400/16-ц (провадження № 61-2992св18), про те, що позивач не довів і не підтвердив належними доказами того, що він створив належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачають договори про повну матеріальну відповідальність;

(4) Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 287/354/14-ц (провадження № 61-10144св18), про те, що розмір шкоди, завданої з вини кількох працівників, визначається для кожного з них із урахуванням ступеня вини, виду та меж матеріальної відповідальності; солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо суд встановив, що шкоду підприємству, установі, організації завдали спільними умисними діями кілька працівників або працівник та інші особи;

(5) Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, про те, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у позові;

(6) Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), щодо застосування способу захисту порушеного права;

- рішення судів першої й апеляційної інстанцій суперечать обставинам справи та приписам статей 130, 131, 135-2, 137, 138 Кодексу законів про працю України;

- скаржник не був водієм інкасаторського автомобіля, перебував у відділенні банку та здійснював інкасацію, тому ніяк не міг заблокувати двері автомобіля зсередини;

- суди неправильно виснували, що двері інкасаторського автомобіля не були заблоковані; це не підтверджують жодні докази: ані записи з камер спостереження, ані пояснення відповідачів; такий висновок судів є припущенням;

- немає підстав для солідарного стягнення зі скаржника на користь позивача матеріальної шкоди. Позивач не довів, а суди не встановили: якими саме неправомірними діями скаржник завдав шкоду; чи входили до його професійних функцій обов`язки, неналежне виконання яких призвело до завдання шкоди; у чому полягала вина скаржника; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Суди у рішеннях не зазначили, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційну їй частку загальної шкоди, за яку можна застосувати відповідний вид відповідальності. Суди не з`ясували також невідповідність обраного позивачем способу захисту права способам, визначеним законодавством.

5. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

6. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк (повне судове рішення складене 15 травня 2024 року) і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

7. У касаційній скарзі адвокат в інтересах скаржника просить також зупинити виконання оскаржених судових рішень до закінчення їхнього перегляду в касаційному порядку. Обґрунтував тим, що під час виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зі скаржника будуть стягнуті кошти.

7.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

7.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

7.3. За змістом наведених приписів у клопотанні про зупинення виконання оскаржених судових рішень має бути обґрунтування необхідності такого зупинення. Проте скаржник таке обґрунтування не навів. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Ця відмова не позбавляє скаржника можливості звернутися до суду з аналогічним клопотанням за належного обґрунтування (наявністю виданого виконавчого листа, відкритого виконавчого провадження, неплатоспроможності стягувача, внаслідок якої буде ускладненим поворот виконання, тощо).

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 2 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 8 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівниками.

2. Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу № 755/283/21.

3. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 2 листопада 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 8 травня 2024 року.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко