РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024

Справа № 522/6805/24

Провадження № 2/522/4629/24

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув в спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про звільнення майна з-під арешту.

ВСТАНОВИВ:

1.30.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

2.Позивач просить суд:

- скасувати обтяження у вигляді арешту (реєстраційний номер обтяження 11352187) земельної ділянки №14/14, площею 0,0362 га, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 110137500:54:005:0177, накладений постановою державного виконавця Дмитренко О.Ю. Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ від 05.07.2011 за ВП № 24509482.

3.01.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження.

4.Відповідач відзив на позов не подав.

5. ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що він є спадкоємцем щодо майна після смерті дружини ОСОБА_2 . З життя дружина 28.07.2008 набула право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , кадастровий номер 110137500:54:005:0177. Продавцем був ОСОБА_3 . Відповідно 28.07.2008 припинилось право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку. В процесі реалізації прав на спадщину позивач з`ясував, що постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС від 05.07.2011 у ВП №24509482 було накладено арешт на вказану земельну ділянку, де зазначено, що власником є ОСОБА_3 . Позивач вважає, що саме Київський ВДВС порушив його права, оскільки безпідставно, не перевіривши хто є власником, наклав арешт на земельну ділянку ОСОБА_2 . Водночас Київський ВДВС відмовився самостійно скасувати арешту. Позивач вважає, що саме відповідач мав скасувати арешт, не зняв арешт, тому він звернувся до державної виконавчої служби, як до відповідача.

Судом встановлені такі обставини справи.

6.28.07.2008 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельну ділянку №14/14, площею 0,0362 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 110137500:54:005:0177.

7.Земельну ділянку належала продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 308345 від 15.07.2008. 28.07.2008 на Державному акті нотаріусом вчинено запис про посвідчення даного договору. Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку зареєстроване в Поземельній книзі 12.03.2010 за реєстровим №77001 Управлінням Держкомзему у м. Одесі.

8. ОСОБА_1 є спадкоємцем щодо майна після смерті дружини ОСОБА_2 (спадкова справа№ 44/2023, заведена приватним нотаріусом ОМНО Гарською В.В.).

9.Під час оформлення права на спадщину виявлено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,0362 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 110137500:54:005:0177 перебуває під арештом (реєстраційний номер обтяження 11352187).

10.Згідно з відомостями з ЄДР заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений арешт виник на підставі постанови від 05.07.2011, винесеної державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. у ВП № 24509482, де власником значиться ОСОБА_3 .

11.З даних, що містяться у відкритому доступі Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, Київським районним судом м. Одеси розглядалась судова справа № 2-2002/2010 рік за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики. Рішенням суду від 19.11.2010 стягнуто з ОСОБА_3 кошти на користь ОСОБА_4 .

12.З відомостей архівної складової частини Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецпідрозділу) вбачається, що на виконання судового рішення судом було видано виконавчий лист від 27.01.2011 №2-2002/10.На підставі цього виконавчого документу Перший Київський ВДВС Одеського міського управління юстиції відкрив виконавче провадження №24509482 (боржник - ОСОБА_3 , стягувач - ОСОБА_4 ).

13.У виконавчому провадженні №24509482 державним виконавцем винесено постанову від 05.07.2011 про накладення арешту на земельну ділянку №14/14, площею 0,0362 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 110137500:54:005:0177.

14. ОСОБА_1 особисто звертався до київського ВДВС у м. Одесі з проханням зняти зазначений арешт. У відповідь заявнику роз`яснено, що арешт державним виконавцем не може бути знято, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт. Належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом паро визнання права власності та зняття арешту.

15.На даний час виконавче провадження №24509482 завершено.

Висновки суду.

16.Предметом спору є наявність чинного арешту, накладеного на майно позивача, як спадкоємця.

17.Позивач вважає, що виконавчого провадження наразі вже не існує, арешт накладено помилково та безпідставно, державний виконавець не перевірив кому належить майно на яке накладено арешт, позивач та його дружина не мають ніякого відношення до виконавчого провадження, тому саме орган, що наклав арешт порушив його майнові права та інтереси.

18.Позивач з метою скасування арешту звернуся до суду саме з позовом до державної виконавчої служби, яка наклала спірний арешт.

19.Однак суд з цим не погоджується.

20.Законодавець у частині 1 статті 16 ЦК установив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

21.З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

22.Згідно з сталою судовою практикою у цій категорії справ, особа в статусі боржника - подає скаргу до суду, всі інші особи, які мають підстави вважати, що арешт майна боржника порушує їхні майнові права - звертаються з позовом до суду.

23.Судом з`ясовано, що спірний арешт накладено у виконавчому провадженні №24509482. Його сторонами були боржник - ОСОБА_3 , стягувач - ОСОБА_4 . Тобто, ні ОСОБА_1 , ні його дружина ОСОБА_2 не були сторонами цього виконавчого провадження.

24.Для виконання рішення суду з метою стягнення коштів з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №24509482, державний виконавець наклав арешт на земельну ділянку кадастровий номер 110137500:54:005:0177. Однак ОСОБА_3 в 2008 році відчужив цей об`єкт ОСОБА_2 Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку зареєстроване в Поземельній книзі 12.03.2010.

25.Тобто, спору про належність земельної ділянки ОСОБА_2 немає. Однак беззаперечним є те, що 05.07.2011 державний виконавець наклав арешт на об`єкт, що вже не належав боржнику. З яких причин державний виконавець наклав арешт на майно ОСОБА_2 невідомо, проте цей арешт накладено в інтересах іншої особи - стягувача ОСОБА_4 і він продовжує існувати.

26.Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

27.Арешт накладено на майно в 2011 році.

28.Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

29.Вимога про зняття арешту заявлена під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

30.Згідно із статтею 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

31.Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 757/23139/18.

32.Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, постанова Верховного Суду від 06.05.2024 у справі №725/3352/23).

33.Отже, в межах цього спору належним відповідачем у справі є ОСОБА_4 , як особа в інтересах якої накладено арешт та ОСОБА_3 , оскільки він значиться у спірному арешті як особа, якій належить це майно.

34.За правилами ст. 51 ЦПК України правом визначати, хто є відповідачем у справі належить лише позивачеві.

35. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

36.Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

37.Підсумовуючи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позов заявлений до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складно 02.09.2024.

Суддя Ярема Х.С.