Справа № 619/2419/21
27 серпня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
при секретарі Черниш О.М.,
за участю представника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -
16.08.2024 по вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.
22.08.2024 на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі, яка спрямована поштовими засобами зв`язку - 20.08.2024, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, що складаються з судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 190000,00 грн.
22.08.2024 вказана заява надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А.
Від представника позивача в системі «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, та просив задовольнити подану заяву в повному обсязі.
Представник відповідача - адвокат Мирось С.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що адвокат Рябінін С.В. здійснював представництво інтересів позивача за одним договором про надання правової допомоги, в якому питання гонорару відсутнє, а до заяви долучено інший, що взагалі ставить під сумнів перебування адвоката у всіх судових засіданнях.
Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.
До закінчення судових дебатів позивачем в поданій до суду позовній заяві було повідомлено суд, що кінцеві розрахунки витрат за надання правової допомоги будуть проведені наприкінці слухання справи згідно до Рішення №17 від 21.03.2018 методики рекомендованої (мінімальної) ставки адвокатського гонорару Ради адвокатів Харківської області.
Так, як вбачається з матеріалів справи стороною позивача було заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу. В обґрунтування якої додано: договір про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2023, додаток №1 до вказаного договору від 03.01.2023, Акт №1 прийому- передачі виконаних робіт (наданих послуг)
до вказаного договору від 20.08.2024, платіжні інструкції та виписку з банку, відповідно до яких позивачу надавав правову допомогу адвокат Рябінін С.В., якому позивач сплатив кошти за надані послуги в розмірі 190000 грн. з детальним описом наданих послуг.
Відповідно до 3.2 укладеного договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі встановленому сторонами у Додатку до Договору, яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору, оплата гонорару здійснюється в момент отримання позитивного рішення в суді першої інстанції по справі, на рахунок адвоката, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок адвоката, зазначеному в цьому додатку.
Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, позивачем надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та докази сплати наданих послуг. Посилання представника відповідача про те, що адвокат Рябінін С.В. здійснював представництво інтересів позивача за одним договором про надання правової допомоги, в якому питання гонорару відсутнє, а до заяви долучено інший, суд вважає необгрунтованим, оскільки дійсно між позивачем та адвокатом Рябініним С.В. укладено договір про надання правової допомоги адвокатом (а.с. 33) з погоджений строком дії дванадцять місяців (п. 2.1), доказів, що його було продовжено матеріали справи не містять, а в подальшому між останніми було укладено інший договір від 03.01.2023, на підставі якого згенеровано інший ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Доповнити рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2024 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів:
В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 27 серпня 2024 року.

СУДДЯ - Г.А. ЗУБ