Справа №489//862/24
Провадження № 22-ц/812/1316/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 ,

подану адвокатом Соловйовим Дмитром Ігоровичем

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Коваленком І.В., повний текст складено 23 квітня 2024 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 22 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі - ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансових послуг № 240 «Стандартний», за умовами якого відповідач отримав без конкретної споживчої цілі на суму погоджену сторонами в заяві-анкеті та складає 5900,00 грн., строком на 16 днів зі сплатою процентів з моменту отримання кредиту 2% за кожен день користування кредитом не пізніше орієнтовного строку повернення кредиту та після цього строку за збільшеною процентною ставкою, а також сплатою комісії у розмірі 826,00 грн.

Крім того, 22 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансових послуг № 961 «Стандартний», за умовами якого відповідач отримав без конкретної споживчої цілі на суму погоджену сторонами в заяві-анкеті та складає 5900,00 грн., строком на 16 днів зі сплатою процентів з моменту отримання кредиту 2% за кожен день користування кредитом не пізніше орієнтовного строку повернення кредиту та після цього строку за збільшеною процентною ставкою, а також сплатою комісії у розмірі 826,00 грн.

Відповідач здійснив дії спрямовані на укладення вказаних договорів шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Зазначають, що 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_2 за кредитними договорами № 240 від 22 квітня 2021 року та № 961 від 22 квітня 2021 року.

У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_2 за кредитними договорами № 240 від 22 квітня 2021 року та № 961 від 22 квітня 2021 року.

Посилаються на те, що станом на дату подання позову до суду заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитами не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість:

- за договором про надання фінансових послуг № 240 від 22 квітня 2021 року в загальному розмірі 108686,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 102786,26 грн., заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору 0,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48499,77 грн., з яких заборгованість по кредиту 5900,00 грн., заборгованість за процентами - 42599,77 грн.;

- за договором про надання фінансових послуг № 961 від 22 квітня 2021 року в загальному розмірі 108686,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 102786,26 грн., заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору 0,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48499,77 грн., з яких заборгованість по кредиту 5900,00 грн., заборгованість за процентами - 42599,77 грн.

Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №№ 40, 961 у розмірі 96999,54 грн., 3028,00 грн. судового збору та 17000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 240 від 22.04.2021 в розмірі 48499,77 грн. та кредитним договором № 961 від 22.04.2021 в розмірі 48499,77 грн., всього в загальному розмірі 96999,54 грн., судовий збір в сумі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вказав, що наявним у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договором, які укладені останнім в електронній формі та умови яких позикодавцем були виконані.

Між тим, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано не належного виконання своїх договірних зобов`язань з повернення коштів.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та отримані кошти згідно умов договорів не повернув, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитним договорам №№ 240, 961 в загальному розмірі 96999,54 грн., яка підтверджена розрахунками позивача, які відповідають умовам договорів, та відповідачем не спростовано відповідно до принципу змагальності, закріпленому у статті 12 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитів в ТОВ «Служба миттєвого кредитування», оскільки відповіді ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 11 січня 2022 року не можуть бути достовірним та достатнім підтвердженням перерахування грошових коштів.

Тобто, на його думку, виникнення договірних відносин між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим спірне рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Крім того, договори про надання фінансових послуг №240 «Стандартний» та № 961 «Стандартний» від 22 квітня 2021 року не відповідають вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки умови договорів спричиняють дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін на користь кредитора.

Вказаний позивачем розрахунок заборгованості не містить значення ставок процентів, за якими нараховувався борг, з огляду на що зазначену в ньому суму заборгованості неможливо перевірити жодними математичними розрахунками, надати контр-розрахунок, тощо.

Також посилався на протиправне, на його думку, задоволення судом першої інстанції позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з відповідача відсотків за договорами про надання фінансових послуг.

Вказував, що аналізуючи умови договору щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, можна прийти до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору.

Адже, в анкеті визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, тоді як зміст пункту 1.4. вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту (неправомірне користування коштами), хоча одночасно передбачено продовження строку кредитування до невизначеної дати.

Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

У письмових поясненнях представник позивача просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Проте у судове засідання ні відповідач, ні його представник не з`явилися. У поданій апеляційній скарзі просили слухати справу без їх участі.

Зважаючи на викладене та вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності відповідача та його представника.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 22 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 було укладено два договори про надання фінансових послуг № 240 «Стандартний» та № 961 «Стандартний», умови яких є аналогічними.

Так, за умовами пункту 1.1 вказаних договорів товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на визначену і погоджену сторонами в заяві-анкеті кредит в розмірі 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту (пункти 1.2, 1.3 договорів).

Згідно пункту 1.4 договорів проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми в наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4. в);

д) тип процентної ставки фіксована.

Згідно пункту 1.9 договорів граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік.

За умовами пункту 1.10 договорів позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, утому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 826,00 грн.

Відповідно до пункту 4.3 договорів сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має юридичну силу як і власноручний підпис ( а.с.7-9,10-12).

У додатках №1 до цих договорів « Заява анкета» зазначено, що нараховані проценти обов`язкові до сплати на 16 день з моменту отримання кредиту.

Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язання повернути кредит у розмірі 5900 грн. та проценти у розмірі 1888.00 грн. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 22 квітні 2021 року.

Кредитні договори підписано відповідачем електронним підписом: договір № 240 - одноразовим ідентифікатором «240Z» (таким же одноразовим ідентифікатором підписано відповідачем додаток № 1 до кредитного договору - заяву-анкету); договір № 961 - одноразовим ідентифікатором «961Z» (таким же одноразовим ідентифікатором підписано відповідачем додаток № 1 до кредитного договору заяву-анкету).

Отже, ОСОБА_2 здійснив дії, спрямовані на укладення кредитних договорів, які є предметом позову та не заперечував факт їх підписання.

В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірах, встановлених договорами - по 5900 грн. за кожним договором, що підтверджується листами ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а. с. 13,15).

Відповідач зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив.

Згідно доданих до позову розрахунків заборгованості, складених ТОВ «Служба миттєвого кредитування», заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору № 240 від 22 квітня 2021 року станом на 30 листопада 2021 року складає 44427,00 грн., з яких 5900,00 грн. заборгованість по кредиту та 38527,00 грн. по відсотках; по кредитному договору №961 від 22 квітня 2021 року станом на 30 листопада 2021 року складає 44427,00 грн., з яких 5900,00 грн. заборгованість по кредиту та 38527,00 грн. по відсотках ( а.с.13-14,16-17,18-21).

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_2 за кредитними договорами № 240 від 22 квітня 2021 року та № 961 від 22 квітня 2021 року (а.с.22-28).

У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_2 за кредитними договорами № 240 та № 961 від 22 квітня 2021 року ( а.с.29-35).

Із змісту позову вбачається, що відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконує, внаслідок чого за розрахунком позивача за період з 01.12.2021 по 21.04.2022, тобто в межах річного строку дії кредитних договорів, встановленого пунктами 1.9 договір, утворилася заборгованість:

- за договором про надання фінансових послуг № 240 від 22.04.2021 в загальному розмірі 108686,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 102786,26 грн., заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору - 0,00 грн.;

- за договором про надання фінансових послуг № 961 від 22.04.2021 в загальному розмірі 108686,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 102786,26 грн., заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору - 0,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути за кожним кредитним договором заборгованість у розмірі 48499,77 грн., з яких заборгованість по кредиту 5900,00 грн., заборгованість за процентами - 42599,77 грн.

Ухвалюючи рішення суду першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується у повній мірі з огляду на наступне.

Частиною 1статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.526, ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України- договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім цього у ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Також ст.204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Крім того за змістом ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Служба миттєвого кредитування», отримавши відповідний цифровий пароль на номер свого мобільного телефону, що свідчить, про те що він ознайомився з Правилами (примірним Договором) та іншою наданою інформацією.

Для оформлення кредиту та коштів відповідач обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом договорів, що пропонувалися для укладання.

Правилами, інформацією, зазначеною в статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», про що відповідач поставила відповідну відмітку в електронній системі Товариства, після чого створила заявку на отримання коштів згідно обраних нею умов.

Ознайомлення в Особистому кабінеті з Паспортом кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма) в порядку, за формою та за змістом, що передбачені ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та іншою необхідною інформацією.

Після прийняття Кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту Позичальнику Кредитодавець зробив Позичальнику пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови з якими Заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання Кредитного договору.

Після прийняття Позичальником умов Кредитного договору, він уклав з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог ч.ч. 6 та 8 ст. 11 і ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Після укладання в електронному вигляді зазначеного правочину, позичальнику були надані відповідні кошти від кредитора, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за вищевказаними кредитними договорами на загальну суму 11800 грн., які отримав на свою банківську картку, емітовану Приватбанк, реквізити якої містяться у двох Заявах-анкетах, що не спростовано ним належними і допустимими доказами; не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 96999,54 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріали справи доказів перерахування коштів за договором та отримання їх відповідачем відхиляються, як безпідставні, і спростовуються наступним.

За інформацією ТОВ ФК «Вей Фор Пей», викладеною у листах від 11 січня 2022 року ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відповідно до договору 240 та 961 від 22.04.2021 здійснено на підставі договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» наступні перекази коштів: деталі транзакції: номер картки НОМЕР_1 , власник картки Commercial bank Privatbank, категорія картки Visa, час запиту: 22.04.2021 16:18:40 на суму 5900 грн.

Отже, у колегія суддів відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_2 було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв. Не надав він власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто ним у заяві-анкеті на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитних договорів та невід`ємною їх частиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови кредитних договорів щодо строку на який видається кредит, порядку нарахування процентів, відсутність у договорах чітких і зрозумілих для споживача умов про право користування кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору, тому не можна вважати, що сторони належним чином узгодили відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у виді сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів, є помилковими та пов`язані з неправильним тлумаченням умов договору.

Договорами про надання фінансових послуг (п.1.3) та заявою - анкетою визначено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання, а також порядок сплати процентів за користування кредитом протягом вказаного періоду (2% за кожен день користування кредитом, що становить 1 888 грн. = 5900 х 2%/100 % =118 грн. х 16 дн.).

У разі неповернення кредиту в орієнтовний строк, відповідач зобов`язався повернути вказану суму кредиту та відсотки протягом граничного строку кредитування (365 днів). Крім цього, зобов`язався сплатити відсотки за несвоєчасне повернення кредиту, розмір яких визначено п.1.4 умов кредитного договору, зміст яких є аналогічним заяві -анкеті.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Аргументів щодо не згоди з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Соловйовим Дмитром Ігоровичем залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 28 серпня 2024 року.