ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2/756/47/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Загороднюк В.В.,

представника відповідача

ОСОБА_1 адвоката Балійчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки, -

УСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») кредитного договору №0 (зм. 1) від 23.05.2008, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 79 900 доларів США із строком кредитування до 23.05.2028 з процентною ставкою 15% річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 23.05.2008 між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №86334, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №206122, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.05.2008.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі і щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 (№1), укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Відповідачі свої зобов`язань за договором не виконують, не здійснюють платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.11.2013 становить 1 033 544,21 грн. та складається із заборгованості за додатковою угодою №1: 606 692,52 грн. - заборгованість за кредитом, 402 889,47 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованості за відсотками за кредитним договором №0 - 23 962,21 грн.

Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.01.2014 (головуючий суддя Луценко О.М.) у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засідання.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2014 позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 033 544, 21 грн. та 3441 грн. сплаченого державного мита.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01.10.2014 змінено рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2014, зменшено розмір заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» з 1 033 544,21 грн. до 824 077,43 грн.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2019 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2014 та рішення Апеляційного суду м. Києва від 01.10.2014, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанова мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про розгляд справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019 головуючим у справі призначено суддю Андрейчука Т.В.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2019 справу прийнято до провадження судді Андрейчука Т.В. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.12.2019 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Балійчук Л.І. звернулася до суду із зустрічним позовом, уточненим в ході розгляду справи, в якому просила визнати припиненим договір поруки №206122 від 23.05.2008 укладений між банком та ОСОБА_1 , а також визнати недійсною додаткову угоду №1 від 03.02.2009 до вказаного договору поруки, посилаючись на те, що порука є припиненою, оскільки додаткової угоди до договору поруки ОСОБА_1 не підписувала, терміни дострокового повернення кредиту та сплати відсотків є такими, що настали, після направлення вимоги банк пропустив шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 09.04.2020, зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою та визнання додаткової угоди №1 від 03.02.2019 до договору поруки недійсною прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 09.04.2020, до участі у справі за зустрічним позовом в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2020 до участі в справі в якості правонаступника позивача за первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» залучено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2020 накладено арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 02.12.2020 ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2020 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.05.2021 ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2020 залишено без змін.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 18.08.2020, до участі в справі за зустрічним позовом в якості співвідповідачів залучено ПрАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 05.02.2021, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2021 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Зірник О.О. №34 від 20.05.2022 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку із мобілізацією судді Андрейчука Т.В. та його неможливістю продовжувати розгляд справ.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 20.05.2022 між суддями головуючим у справі визначено суддю Дибу О.В.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.06.2022 провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням матеріалів справи від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до канцелярії суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі ун. №756/18673/21, яка перебуває на розгляді Оболонського районного суду м. Києва, за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. про визнання протиправними і скасування записів державного реєстратора та поновлення права власності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку з набранням законної сили судового рішення у цивільній справі ун. №756/18673/21.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи містяться заперечення представника відповідача ОСОБА_2 на позов, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не отримував будь-яких документів щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, вказував, що позов подано з пропуском встановленого чинним законодавством строку позовної давності та просив застосувати наслідки пропуску такого строку.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, в матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що порука за договором поруки, яким забезпечувався кредитний договір, є припиненою, будь-яких документів на адресу ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості чи заміну кредитора не надходило, додаткової угоди до договору поруки ОСОБА_1 не підписувала. Крім того, підтримав вимоги зустрічної позовної заяви.

У відповідях на відзиви відповідачів представник позивача вказував, що місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 було встановлено на підставі відповіді з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві, твердження сторони відповідача щодо того, що ОСОБА_1 не підписувала додаткової угоди до договору поруки є безпідставними припущеннями та не підтверджені належними доказами, банк пред`явив вимоги до відповідачів шляхом звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, зазначив, що ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк». Зауважив, що позов до відповідачів подано до суду в межах строку позовної давності. Вказані пояснення повністю узгоджуються з наданими поясненнями у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судових засіданнях в повному обсязі заперечував проти вимог зустрічної позовної заяви, вказував, що позивачем за зустрічним позовом обрано неналежний спосіб захисту.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Відповідно до укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») кредитного договору №0 (зм. 1) від 23.05.2008, ОСОБА_2 отримав кредит на особисті потреби у розмірі 79 900 доларів США із строком кредитування до 23.05.2028 з процентною ставкою 15% річних.

Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується наявною в матеріалах справи заявою на видачу готівки №22 від 23.05.2008 (а.с.107, т.І).

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 23.05.2018, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Згідно п.4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена в гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Згідно п.6.1 кредитного договору сторони погодили, що банк має право, зокрема, визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2 цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

У відповідності до п.6.2 кредитного договору передбачено порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит, зокрема, банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування кредитом шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив вимогу про порушення зобов`язань за договором та про дострокове повернення кредиту та плати за кредит за адресою позичальника, а позичальник не усунув зазначених банком порушень протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання вимоги внаслідок зміни позичальником адреси без повідомлення про це банку протягом 40 календарних днів рахуючи з дати направлення позичальнику вимоги банку; не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання передбачені договором; у разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої суми кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк встановлений договором, при цьому починаючи з наступного робочого дня сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 23.05.2008 між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №86334 (а.с.6, т.ІІІ), за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №206122 (а.с.31, т.І), за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.05.2008.

З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином.

Між сторонами також укладались додаткові угоди, зокрема, додатковою угодою №1 від 03.02.2009 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.05.2008 сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором (а.с.31-32, т.І). Так, позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 23.05.2028. Сплата процентів нарахованих за договором в період з 01.11.2008 по 30.11.2008 здійснюється позичальником в період з 03.02.2009 по 23.12.2013, сплата процентів нарахованих за договором в період з 01.12.2008 по 31.12.2008 здійснюється позичальником в період з 03.02.2009 по 23.01.2014. Позичальник також зобов`язався з дати підписання цієї угоди повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 1010 доларів США.

Додатковою угодою №1 від 03.02.2009 до договору поруки, яка є його невід`ємною частиною, поручитель ОСОБА_1 надала свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується договором, а саме: сума кредиту - 75902,98 доларів США, процентна ставка - 15%, розмір ануїтетного платежу - 1010 доларів США, графік погашення кредиту - ануїтет, кінцевий термін виконання основного зобов`язання - 23.05.2028 (а.с.35, т.І).

Після укладення договору, відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 20.11.2013 становить 1 033 544,21 грн. та складається із заборгованості за додатковою угодою №1: 606 692,52 грн. - заборгованість за кредитом, 402 889,47 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованості за відсотками за кредитним договором №0 - 23 962,21 грн.

На момент розгляду справи відповідачі не сплатили зазначену суму заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи, 06.11.2009 АКІБ «УкрСиббанк» направлялась відповідачу ОСОБА_2 на адресу, зазначену в договорі як адреса для листування вимога №135-28/821 (а.с.103, т.І), в якій банк вимагав дострокового виконання позичальником своїх зобов`язань та погашення заборгованості у місячний строк, проте відповідачем жодний дій спрямованих на погашення заборгованості вчинено не було.

Таким чином, невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором та звернення кредитора з вимогою про дострокове погашення зобов`язання за кредитним договором призвело до зміни строків виконання основного зобов`язання.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі і щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 (№1), укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Додатково суд звертає увагу на те, що укладення договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами між первісним кредитором та новим кредитором, не змінює умов кредитного договору, укладеного із первісним кредитором, у т. ч. і строків виконання основного зобов`язання у випадку якщо, у зв`язку із не виконанням боржником умов кредитного договору, строки виконання основного зобов`язання були змінені за ініціативою первісного кредитора.

21.01.2012 ПАТ «Дельта Банк» направлялись відповідачам повідомлення про передачу від 10.01.2012 щодо зміни кредитора (а.с.112-115, т.І), а 22.03.2013 - досудові вимоги від 15.03.2013 (а.с.44-48, т.І), в яких банк вимагав погашення заборгованості у встановлений законом строк, проте відповідачі жодних дій спрямованих на погашення заборгованості так і не вчинили.

Суд звертає увагу на те, що ПАТ «Дельта Банк» звертався до відповідача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_3 , яка не відповідає її реквізитам, зазначеними у додатковій угоді від 03.02.2009, договорі поруки від 23.05.2008 та відомостям, які містилися у відділі та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в АДРЕСА_1 ).

Вказана обставина була врахована судом касаційної інстанції у своїй постанові від 26.09.2019.

В подальшому, 05.02.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір №2151/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 (№1), укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

10.02.2020 ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» направлялись відповідачам повідомлення про заміну кредитора (а.с.33-37, т.ІІІ), в яких новий кредитор вимагав погашення заборгованості у повному обсязі у розмірі 5 199 682,70 грн., проте відповідачами заборгованість так і не сплачена.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №390470369 від 12.08.2024, квартиру АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Разом із цим, як було зазначено вище, провадження у справі відповідно до ухвали суду від 24.04.2023 було зупинено у зв`язку із розглядом цивільної справи ун. №756/18673/21, яка перебувала на розгляді Оболонського районного суду м. Києва, за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. про визнання протиправними і скасування записів державного реєстратора та поновлення права власності.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», приватного нотаріуса КМНО Черленюх Л.В. про визнання протиправними і скасування записів державного реєстратора та поновлення права власності були задоволені частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В., № 61045225 від 21 жовтня 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Поновлено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» у частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 44562331 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення права власності відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04.10.2023 апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про поновлення права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117527650) касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишено без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 травня

2023 року, в незміненій за результатами апеляційного перегляду частині, та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року залишено без змін.

Вказані обставини, на думку суду свідчать про те, що ні відповідач ОСОБА_2 ні позивач ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не реалізували вказаного рішення однак, зазначена обставина не може свідчити про задоволення ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що у законі передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 4-680цс19) зазначила, що строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 62), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 76), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 59), а також постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15)».

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 203/4947/15-ц (провадження № 61-19344ск18) зазначив, що визначення правової природи письмової вимоги кредитора до боржника, та відповідно правових наслідків її надіслання залежить від змісту такої вимоги. Якщо вимога за своїм змістом є нагадуванням чи інформуванням про існування заборгованості, а також містить прохання про погашення поточної заборгованості, то така вимога є досудовою претензією. Якщо письмове звернення кредитора до боржника містить вимогу про дострокове повернення усієї суми заборгованості як простроченої, так і поточної, то таке звернення є вимогою про дострокове повернення кредиту, наслідком надіслання якої є зміна строку виконання основного зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, то відповідний строк для пред`явлення вимоги до боржника обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення. Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яке направляється позичальнику є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України), недотримання якого може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

Вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

Як встановлено судом, банком було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом направлення позичальнику вимоги щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором та погашення заборгованості в повному обсязі протягом місячного строку (дата направлення вимоги 06.11.2009), у зв`язку з чим мав звернутися до суду з позовом протягом шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, проте своїм правом вчасно не скористався. Новий кредитор звертався із досудовими вимогами 22.03.2013, з позовною заявою звернувся тільки 29.11.2013, у зв`язку з чим порука припинилася.

Водночас, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.01.2021 у справі №552/1528/15-ц (провадження №14-67цс20).

Отже, під час звернення до суду із зустрічним позовом позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог в частині визнання поруки припиненою.

Інші вимоги зустрічної позовної заяви, суд уважає не доведеними, оскільки матеріали справи, не місять жодного доказу на їх підтвердження, тому вони задоволенню не підлягають.

При цьому, статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи.

Отже, зважаючи на наведене вище, враховуючи заяву сторони відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та стягнення з нього заборгованості у розмірі 824 077,43 грн. (1010 дол.США х 22 міс. х 9,4269 грн. = 209465,72 грн.; 1033544,21-209465,72=824077,43 грн.), в межах строку позовної давності.

Інших доводів, які б спростували висновки суду, матеріали справи не місять.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд 7, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 824 077, 43 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд 7, ) судовий збір у розмірі 2 743, 62 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки - залишити без задоволення.

Після набрання рішенням законної сили, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2020 (ун. №756/17365/13-ц) - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 27.08.2024.

Суддя: Олексій ДИБА