Справа № 369/2132/23
Провадження № 2/369/3052/23
17.07.2024 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А. Я.,
при секретарі Ведмеденко Н. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства тавнесення змін до актового запису про народження дитини,
Позивач ОСОБА_1 у лютому 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його біологічною дитиною.
Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що влітку 2020 році він познайомився з відповідачкою ОСОБА_5 і в них з`явились стосунки. 04.11.2021 року вони разом придбали двокімнатну квартиру у АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/2 частки за договором купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дорменком С.М., за реєстровим №179. З цього часу позивач з відповідачем 2 стали проживати разом в квартирі, планувати народження спільної дитини.
При цьому, відповідач ОСОБА_5 у минулому перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований 05.09.2009 року Ішунською сільською радою Красноперекопського району АР Крим, актовий запис № 07, який у подальшому, шлюб було розірвано за спільною згодою сторін на тимчасово окупованій території, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 08.11.2014 року серії НОМЕР_1 . Однак, оскільки шлюб було розірвано на тимчасово окупованій території України та свідоцтво про його розірвання від 08.11.2014 року серії НОМЕР_1 , видано органами окупаційної влади, воно є недійсним на території України і не створює правових наслідків. У зв`язку з чим ОСОБА_5 не змогла провести державну реєстрацію розірвання шлюбу відповідно до законодавства України.
Тому, із ціллю у майбутньому узаконити відносини з позивачем, ОСОБА_5 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2022 року по справі № 369/5551/2221 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано, про що свідчить копія рішення .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 від позивача народила сина ОСОБА_6 . Прізвище та по батькові ОСОБА_6 було записано працівниками РАЦСу виходячи з відомостей про попередній шлюб ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що на момент народження дитини, не пройшло 10 місяців після набрання законної сили рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2022року про розірвання шлюбу.
При цьому, у відповідь на намагання позивача та ОСОБА_5 оформити батьківство дитини на біологічного батька(позивача), Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) під час прийому усно повідомив, що механізм внесення правильних відомостей у даному випадку наступний: подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу 10 місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише в разі подання іншою особою та матір' ю дитини заяви про визнання батьківства.
Однак, місце перебування колишнього чоловіка ОСОБА_5 - ОСОБА_2 наразі не відоме ні позивачу, ні ОСОБА_5 .
Таким чином, він, як батько дитини у позасудовому порядку позбавлений можливості належним чином зареєструвати та оформити свої батьківські права на дитину.
При цьому, визнання батьківства позивачу необхідне для виконання своїх обов`язків щодо виховання, догляду та утримання свого рідного сина. У зв`язку з цим він звертається до суду з даним позовом та просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язати Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) виключити з актового запису №45 від 28.01.2023 року про народження ОСОБА_4 складеного Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відомості про ОСОБА_2 , як про батька дитини. А також, змінити прізвище дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 ", по батькові дитини з " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 " та внести відповідні зміни до актового запису про народження № 45 від 28.01.2023 про народження складеного Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
У судове засідання позивав ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_11 не з`явилися. При цьому, представник позивача подала до суду заяву, згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за відсутності позивача та його представника, де також вказала, що позивач позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_3 у с удове засідання не з`явилася подала до суду заяву, згідно з якою, просила суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив.
Представник третьої особи Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, , про дату час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
За ст. 133 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, про визнання батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки ще дитини.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Так, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.02.2023у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження.
Під час підготовчого провадження ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2023 року у справі було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельнікової І. Г. та призначено у цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
Однак, через відсутність відомостей про вирішення питання щодо надання дозволів експерту Київського НДЕКЦ МВС на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, дану експертизу проведено не було та повернуто ухвалу суду без виконання для вирішення питання про надання таких дозволів.
У зв`язку з чим, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2023 року відновлено провадження у справі.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.12.2023 року, судом повторно призначено у цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу з наданням дозволів експерту Київського НДЕКЦ МВС на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
04.03.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов висновок експертизи проведеної Київським НДЕКЦ МВС.
У зв`язку з чим, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023 року відновлено провадження у справі.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2024 року у справі закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 05.09.2009 року Ішунською сільською радою Красноперекопського району АР Крим, актовий запис № 07, який у подальшому, було розірвано за спільною згодою сторін та видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 08.11.2014 року серії НОМЕР_1 .
Однак, оскільки шлюб було розірвано на тимчасово окупованій території України та свідоцтво про його розірвання видано органами окупаційної влади, яке не визнано, як офіційний документ на території України, відповідач ОСОБА_5 не мала можливості провести державну реєстрацію розірвання шлюбу відповідно до законодавства України.
У зв`язку з чим, в подальшому вимушена була звернутися з цим питанням до суду.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2022 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , було розірвано.
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_5 народився син ОСОБА_4 , про що 28.01.2023 року Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 45 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , де батьками дитини вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 , копія якого міститься у матеріалах справи.
Відомості про батька дитини внесено органом реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , оскільки з моменту офіційного розірвання шлюбу між ними до народження дитини не пройшло 10 місяців.
При цьому, позивач ОСОБА_1 стверджує, що він та відповідач ОСОБА_5 , з 2020 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, разом купили квартиру та планували офіційно зареєструвати свої відносини, чекали на дитину, однак, через відсутність належного оформлення розірвання попереднього шлюбу відповідачки ОСОБА_5 не мали можливості це зробити.
Також вказує, що через відсутність відомостей про місце знаходження відповідача ОСОБА_2 та подання ним відповідної заяви до органів РАЦС він не має можливості у позасудовому порядку офіційно встановити своє батьківство щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 15.03.2023 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 15.03.2023 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 22.
Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Верховний Суд зазначив, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні відомості, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (постанова від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц).
Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з основних доказів, який має бути оцінений судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 444/526/18, від 08.03.2023 у справі № 205/5698/21 та від 06.12.2023 у справі №523/8194/18.
У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з імовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа №3451/05, § 34 від 07.05.2009).
Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/651-БД від 26.02.2024 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , складає 99,99%, таким чином біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 доведено.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, керуючись найкращими інтересами дитини на право щодо отримання виховання та піклування від обох батьків, та беручи до уваги висновок за результатами проведення молекулярно-генетичного дослідження, суд вважає, що позивач довів, що він є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якого народила ОСОБА_3 , яка народила дитину після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , однак до сплину 10 місяців після його розірвання.
Враховуючи, що відповідачем не подано заяву про застосування строку позової давності, дитина на час подання позову та ухвалення рішення ще не досягла повноліття, суд приходить до висновку про навяність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 209, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Виключити з актового запису № 45, складеного 28.01.2023 року Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини.
Внести зміни до актового запису № 45 від 28.01.2023 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складеного Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зазначивши в графі батько - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України».
Змінити відомості про дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме в графі прізвище, змінити з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 " та в графі по батькові з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », внести відповідні зміни до актового запису про народження № 45, складеного 28.01.2023 року Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Суддя Андрій ВОЛЧКО