Рішення

Іменем України

30 серпня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/96/24

провадження № 2/578/112/24

Краснопільський районний суду Сумської області у складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу Єдиний унікальний номер 578/96/24

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» /скорочене найменування юридичної особи - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»/, керівник - Мостовенко Олег Ігорович

представник позивача: Сердійчук Олександр Леонідович

відповідач: ОСОБА_3

предмет позову: про стягнення заборгованості

та установив:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом (вх № 446) до ОСОБА_3 /далі за текстом - ОСОБА_3 , позичальник/ про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, мотивуючи позовні вимоги тим, що 7.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» /далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», первісний кредитор/ та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4121022, згідно умов якого надано кредит в сумі 11 700,00 грн строком на 30 днів, із стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання останнім одноразового індикатора та надіслані на номер мобільного телефону відповідача.

30.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» /далі -ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»/ укладено Договір факторингу № 30-12/2021-21, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3

10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що відповідач не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка станом на 9.01.2024 становить 38 671,58 грн, з яких: 11 700,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 53,85 грн нараховані 3 % річних, 341,73 грн інфляційні витрати.

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило суд стягнути з ОСОБА_3 в свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №4121022 від 7.05.2021 у розмірі 38 671,58 грн, з яких: 11 700,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 53,85 грн нараховані 3 % річних, 341,73 грн інфляційні витрати, а також 3028,00 грн судового збору та 13 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відомості про рух справи у суді

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 578/96/24 та визначено до розгляду головуючому судді Косар Алевтині Іванівні.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області /далі - суд/ від 27 лютого 2024 року суддею Косар А. І. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 578/96/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач не подав.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 10.03.2024 (вх. № 795 від 12.03.2024).

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив від 26.03.2024 (вх. № ЕП-397 від 26.03.2024).

За клопотанням представника позивача Ухвалою від 27 березня 2024 року суд витребував від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 за період із 7.05.2021 по 9.01.2024.

23.04.2024 (вх. № 1296) на адресу суду надійшла запитувана інформація.

Датою ухвалення судом першої інстанції судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 30.08.2024 /абзац 2 частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодекму України /далі за текстом - ЦПК/.

Аргументи сторін

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає. В обгрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи Договір про надання споживчого кредиту було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вказує на неукладеність нею оспорюваного правочину - Договору про надання споживчого кредиту від 7.05.2021 № 4121022, у тому числі в електрпонній формі. Разом з цим, при ухваленні рішенн просить суд зменшити розмір відсотків, що найменше до розміру заборгованості за кредитом. Зазначає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 26 576,00 грн не є співмірною сумі кредиту у розмірі 11 700,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи.

До матеріалів позовної заяви не долучено доказів отримання новим кредитором прав вимоги, у тому числі доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору, що позбавляє відповідача та суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідач заперечив, посилаючись на відсутність доказів сплати адвокату гонорару у сумі 13 000,00 грн у справі щодо стягнення заборгованості конкретно з відповідача. З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. З урахуванням обгрунтування відзиву на позовну заву, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (ас 66 -70).

У відповіді на відзив позивач не погоджується з аргументами відповідача, уважає дії відповідача у цій справі ніщо інше як спроба уникнути від виконання договірного зобов'язання. Матеріали справи містять докази того, що відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом підписання заяви про надання кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 11 700,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Розділом 3 кредитного договору передбачені умови нарахування процентів, зокрема, їх нарахування за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Розмір процентної ставки, встановлений у п.1.5.1 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Позичальник погодився на відповідні умови нарахування відсотків, а тому позиція відповідача щодо того, що умови є несправедливими, не спростовані. Крім того, на противагу доказам, долученим позивачем, відповідач не спростувала факт отримання кредитних коштів. Також не надала доказів, якими підтверджувався б факт відсутності у неї заборгованості:факт повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та сплати пені за порушення строків повернення кредиту, виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_1 (картка за першими цифрами 4149 - це картка АТ КБ «ПриватБанк»).

З приводу оплат за договором відступлення права грошової вимоги, то зазначив наступне.

До позовної заяви долучено платіжне доручення № 317260002 від 30.12.2021 на підтвердження сплати ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» плати за договором факторингу №30-12/2021-21 від 30.12.2021.

З приводу Договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 повідомляє, що оплата повинна бути проведена протягом 1065 календарних днів у відповідності до п.7.2 Договору, а тому такий строк ще не настав. До позовної заяви було долучено відповідний витяг із Додатку №3 до Договору та Додаток №4 на підтвердження прийнятого позивачем та переданого попереднім кредиторам права грошової вимоги (ас 72-77).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Щодо укладення кредитного договору та його умов

7.05.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 4121022 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого, кредит надавався в сумі 11 700,00 грн, строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації. Додаток № 1 до цього договору містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит відповідно до якої сторонами визначено: дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 6.06.2021; сума кредиту 11 700,00 грн; сума нарахованих процентів 6 669,00 грн; разом до оплати - 18 369,00 грн. Даний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, а саме А966860 (ас 4-8).

На аркуші справи 9 - 12 знаходиться Паспорт споживчого кредиту з інформацією, що відповідає змісту Договору про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021.

На аркуші справи 14 - 20 знаходиться картка обліку Договору № 4121022 від 7.05.2021 з розрахунком заборгованості за позичальником ОСОБА_3 .

На аркуші справи зворот 11 знаходиться лист № 4271-ВП від 14.12.2023 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» адресований ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», згідно якого ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» повідомляє про успішність операції, згідно договору з ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № ВП-200417-1 від 20.04.17 за дорученням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахування коштів 11 700,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 411186.

На аркуші справи 21 знаходиться розрахунок заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023.

На аркуші справи 22 знаходиться розрахунок заборгованості за період з 10.01.2023 по 9.01.2024.

На аркуші справи зворот 89 - зворот 96 знаходиться Виписка по рахунку № 611261 за Договором б/н за період 7.05.2021 - 9.01.2024, який емітовано на ОСОБА_3 .

Щодо відступлення права вимоги

30.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 30-12/2021-21, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 на суму 38 276,00 грн, з яких: 11 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами (витяг з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021). Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2021 № 317260002 (ас зворот 27, ас 30).

На аркуші справи 28 - зворот 29 знаходиться Реєстр боржників до Договору факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021.

10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 на суму 38 671,58 грн, з яких: 11 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 395,58 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно статті 625 Циільного кодексук України (витяг з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/23 від 10.01.2023. В той же день сторонами договору №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників (ас 31 - зворот 33, ас 36).

На аркуші справи 34 - зворот 35 знаходиться Реєстр боржників до Договору факторингу №10-01/23 від 10.01.2023.

Мотивувальна частина

Позиція Суду

Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до норм статей 12, 13, 81 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Щодо доведеності укладення електронного кредитного договору та надання кредитних коштів

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

У справі встановлено, що 7.05.2021 між ТОВ ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 4121022 про надання споживчого кредиту. Даний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, а саме А966860 (ас 4-8).

Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором (п. 1.2 кредитного договору).

Згідно пункту 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 договору).

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 7.05.2021 кредит в сумі 11 700,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 4271-ВП від 14.12.2023, Випискою по рахунку № НОМЕР_3 /ас зворот 11, ас 96/.

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером ОСОБА_3 не належить, матеріали справи не містять.

Щодо відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); (в) факторингу (глава 73 ЦК) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

30.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 30-12/2021-21, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 на суму 38 276,00 грн, з яких: 11 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами (витяг з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021). Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2021 № 317260002 (ас зворот 27, ас 30).

На аркуші справи 28 - зворот 29 знаходиться Реєстр боржників до Договору факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021.

10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 на суму 38 671,58 грн, з яких: 11 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 395,58 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно статті 625 Циільного кодексук України (витяг з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/23 від 10.01.20213. В той же день сторонами договору №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників (ас 31 - зворот 33, ас 36).

На аркуші справи 34 - зворот 35 знаходиться Реєстр боржників до Договору факторингу №10-01/23 від 10.01.2023.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 317260002 від 30.12.2021 на підтвердження сплати ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» плати за договором факторингу №30-12/2021-21 від 30.12.2021.

З Договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (р.7 «Ціна договору та розрахунки за продаж (відступлення») слідує, що Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн у будь який передбачений законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний у п.12 цього Договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору (ас 33).

Станом на день звернення до суду з цим позовом такий строк не настав.

Доказів того, що договір факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 та договір відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 визнано недійсним суду не надано, а тому суд уважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 4121022 від 7.05.2021, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 .

Щодо доведеності розміру заборгованості.

Згідно з пунктом 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонганція, відповідно до п. 4.3 договору.

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи період пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт»(пункт 3.1 кредитного договору).

Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4. кредитного договору).

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено: 1) за ініціативою споживача за кілька днів зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторона буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.п. 4.2 договору; 2) в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 договору.

Відповідно до пункту 4.2.2 кредитного договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на Веб-сайті в розділі "Зворотній зв`язок" вибравши категорію звернення "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Згідно п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожний раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

З картки обліку за кредитним договором №4121022 від 7.05.2021 слідує, що ОСОБА_3 здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору в сумі 2 989,90 грн (2 889,90 грн - 1.06.2021, 50,00 грн -25.08.2021, 50,00 грн -13.10.2021), які були зараховані в оплату відсотків за користування кредитними коштами.

На підставі п. 1.4, 4.2 кредитного договору у зв`язку із здійсненням ОСОБА_3 вищевказаних оплат відбулось продовження строку користування кредитом до 1.07.2021.

Доказів, що відповідач після 1.07.2021 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав матеріали справи не містять, як і не містять угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір був автопролонговано на підставі п. 4.3 кредитного договору, а користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Суд зазначає про доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 576,00 грн (11 700,00 х 1,90 % = 222,30 х 120 днів (30 (строк кредитування) + 90 (строк автопролонгації) = 120 днів) - 100,00 грн (50,00 грн -25.08.2021, 50,00 грн -13.10.2021, які були зараховані в оплату відсотків за користування кредитними коштами)= 26 576,00 грн. Проценти нараховано позивачем в межах строку кредитування, погодженого між сторонами.

Далі, як вбачається із наданого позивачем Розрахунку заборгованості (ас 22), за період з 10.01.2023 по 9.01.2024 за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021 у ОСОБА_3 виникла заборгованість у розмірі 38 671,58 грн, з яких: 11 700,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 26 576,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 53,85 грн 3 % річних на дату відступлення права вимоги 10.01.2023, 341,73 грн інфляційні збитки на дату відступлення права вимоги 10.01.2023.

Що стосується нарахування 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц.

ОСОБА_3 прострочила виконання своїх зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 4121022 від 7.05.2021, а тому суд погоджується з розрахунком позивача нарахування 3 % річних за користування грошовими коштами, розрахунком інфляційних збитків (ас 21), ї доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 341,73 грн та 3% річних у сумі 83,85 грн.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК, саме відповідач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Відповідачем у цій справі не спростовано розмір наявної у неї заборгованості, а також не наведено свого розрахунку заборгованості або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань.

За викладених вище обставин, суд доходить висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та статті 625 ЦК та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений судом.

Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 38 671,58 грн, з яких: 11 700,00 грн - тіло кредиту, 26 576,00 грн - за процентами, 53,85 грн - 3 % річних, 341,73 грн - інфляційні збитки.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК о витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що частиною першою статті 133 ЦПК передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи ( пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом стст. 137, 141 ЦПК витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц.

Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав Договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, укладений між Адвокатським обєднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; заявку на надання юридичної допомоги №717 від 02.01.2024 до договору №02-01/2023 від 02.01.2023, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 3000 гривень (2 години вартістю по 1 500 грн), ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10 000 грн (5 годин по 2 000 грн); витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 13 000 грн; копію платіжної інструкції № від 10.01.2024 про оплату послуг за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 (ас зворот 47 - 52).

За змістом договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору, Клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог стст. 137, 141 ЦПК суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Окрім того, згідно положень статті 141 ЦПК, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 028,00 грн судового збору.

Керуючись стст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Краснопільський районний суд Сумської області, -

Ухвалив:

Задовольнити позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Стягнути із ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження юридичної особи: ВУЛИЦЯ МЕЧНІКОВА, будино 3, офіс 306, місто Київ, 01133, Україна) заборгованість за кредитним договором № 4121022 від 7.05.2021 у розмірі 38 671 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят одну) грн 58 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження юридичної особи: ВУЛИЦЯ МЕЧНІКОВА, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133, Україна) в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову 3 028, (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження юридичної особи: ВУЛИЦЯ МЕЧНІКОВА, будино 3, офіс 306, місто Київ, 01133, Україна) в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» , місцезнаходження юридичної особи: ВУЛИЦЯ МЕЧНІКОВА, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133, Україна.

Представник позивача: Адвокатське обєднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» адвокат Сердійчук Олександр Леонідович РНОКПП: НОМЕР_5 , Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 7257/10 від 07.12.2018.

Відповідач: ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , Україна.

Суддя (підпис) А. І. Косар

Згідно з оригіналом

Суддя А. І. Косар

30.08.2024