ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 644/6757/23

провадження № 22ц/818/2691/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

за участю секретаря - Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року в складі судді Бугери О.В.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI PAJERO SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , з подальшим зіткненням з автобусом «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , які отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2023 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Транспортний засіб автобус «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 належить йому.

Зазначив, що з метою визначення розміру матеріального збитку він звертався до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», та відповідно до висновку визначено вартість розміру матеріального збитку, яка становить 672 132,88 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, він звернувся до МТСБУ та 05 червня 2023 року отримав часткове відшкодування шкоди в розмірі 160 000 грн. Залишок суми, що не відшкодована, становить 512 132, 88 грн.

Вказав, що за проведення експертного дослідження з метою визначення суми матеріального збитку він сплатив 5 663,10 грн.

Вважав, що йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 200 000,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 загальну суму в розмірі 717 795, 98 грн, що включає залишок вартості матеріального збитку в сумі 512 132, 88 грн, витрати за послуги визначення вартості завданої шкоди в сумі 5 663,10 грн, суми компенсації моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 512 132,88 грн, моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн, витрати за проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5 663,10 грн, а всього 522 795,98 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 5 227,96 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що автомобіль MAN S 2000, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний позивачу, є технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, про що зазначено у висновку експерта. Враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті дорожньо-транспортної пригоди та залишив його собі, враховуючи що МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування в узгодженому з позивачем розмірі,тому відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з винної у дорожньо-транспортній пригоді відповідача, у зв`язку з чим в позові позивача слід відмовити в повному обсязі. Вважав, що позивачем не надано до суду першої інстанції жодних доказів наявності моральних страждань, які можна було б оцінити в таку суму, позивач не приймав участь у дорожньо-транспортній пригоді, а отже не отримував будь-якого пошкодження здоров`я за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а інші моральні страждання позивача, їх розмір, зв`язок їх із дорожньо-транспортною пригодою не доведені суду першої інстанції.

26 липня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав пояснення, в яких вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що поняття «транспортний засіб вважається фізично знищеним» впливає виключно на визначення суми збитку, що урахував експерт у висновку, вказавши, що вартість лише запчастин перевищує ринкову вартість КТЗ, тому згідно пункту 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 зі змінами), розмір матеріального збитку приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 672 132, 88 грн. Сам факт спричинення позивачу шкоди свідчить про наявність в нього моральної шкоди.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Акцентував увагу суду на тому, що матеріальний збиток перевищує ринкову вартість транспортного засобу.

В свою чергу представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, тому заподіяна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 512 132,88 грн (матеріальний збиток, заподіяний власнику автобусу за вирахуванням суми страхового відшкодування), що підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема, висновку експерта № 20621 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 13 лютого 2023 року. З огляду на вину відповідача в пошкодженні майна позивача, він має право на компенсацію, завдану внаслідок цього моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автобуса марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , є особою з інвалідністю другої групи з 22 листопада 2022 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та довідкою до акту огляду МСЕК (а.с.9,10-11 том 1).

02 серпня 2022 року о 07 : 30 в місті Харкові, на перехресті проспекту Індустріальний та проспекту Героїв Харкова, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI PAJERO SPORT» державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , з подальшим зіткненням з автобусом «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , чим отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року, яку залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2023 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 850,00 грн на користь держави (а.с.12-13,14-18 том 1).

Як вбачається з висновку експерта № 20621 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 13 лютого 2023 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» вартість матеріального збитку, завданого власнику автобуса «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, визначається ринковою вартістю КТЗ станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 02 серпня 2022 року, становить 672 132,88 грн.

У вказаному висновку також зазначено, що вартість лише запчастин (Сс = 2 141 876,59 грн) перевищує ринкову вартість КТЗ (С = 672 132,88 грн). Згідно пункту 8.2. із (2) розмір матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ, приймається в розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження. Таким чином, матеріальний збиток, завданий власнику автобусу «MAN S2000», державний номерний знак НОМЕР_3 , який визначався ринковою вартістю автомобіля, становить 672 132,88 грн (а.с.19-44 том 1).

Із акту № 20621 від 13 вересня 2022 року вбачається, що вартість виконання висновку експерта, експертне дослідження № 20621, на підставі заяви ОСОБА_1 від 13 вересня 2022 року, склала 5 663,10 грн. Згідно до квитанції № 0.0..1 від 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 проведено оплату відповідного експертного дослідження (а.с.46,47 том 1).

З повідомлення Департаменту регламентних виплат МТСБУ № 3-01б/18104 від 05 червня 2023 року вбачається, що в рамках справи МТСБУ 86027, останнім розглянуто справу про відшкодування шкоди, заподіяної йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 серпня 2022 року о 07:40 годині за участю транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , прийнято рішення відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн, вказана сума буде перерахована у встановлені Законом строки (а.с.132 том 1).

Матеріали справи містять копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із схемою дорожньо-транспортної пригоди, даними про учасників пригоди, копію заяви про страхове відшкодування на картковий рахунок НОМЕР_5 , копію наказу МТСБУ від 02 червня 2023 року про відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн, копію довідки №1 від 01 червня 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, копію пошукового запиту із даними щодо відсутності страхового полісу транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а також копію відповідної платіжної інструкції №971737 від 05 червня 2023 року про перерахування ОСОБА_1 суми регламентної виплати в розмірі 160 000,00 грн (а.с.161,162,163,165,166-169,170 том 1).

Як вбачається з виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_6 ОСОБА_1 05 червня 2023 року на його картковий рахунок надійшли грошові кошти в сумі 160 000,00 грн на підставі угоди № SAMDNWFC6 від 11 квітня 2017 року (а.с.48 том 1).

Також матеріали справи містять копію відповіді Комунального підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» № 153 від 17 березня 2023 року, відповідно до якої підприємством 17 січня 2023 року в районі перехрестя проспект Героїв Харкова і проспект Індустріального здійснювалось фрезерування проїзної частини вулично-дорожньої мережі (а.с.227 том 1).

За повідомленням Комунального підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» № 250 від 18 квітня 2023 року останній не володіє інформацією про щодекадні перевірки ділянки дороги за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року на перехресті проспекту Героїв Харкова і проспекту Індустріального на предмет відповідності вимогам ДСТУ. Також, відсутня інформація щодо проведення ремонтних робіт за період з 02 серпня 2022 року по 16 січня 2023 року на відповідній ділянці (а.с.238 том 1).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що власником транспортного засобу автобусу марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_1

02 серпня 2022 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI PAJERO SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , з подальшим зіткненням з автобусом «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 . Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року, яку залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2023 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Із висновку експерта № 20621вбачається, що за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 13 лютого 2023 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» вартість матеріального збитку, завданого власнику автобуса «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, визначається ринковою вартістю КТЗ станом на момент ДТП 02 серпня 2022 року, становить 672 132,88 грн.

У вказаному висновку також зазначено, що оскільки згідно технологічних досліджень та наданої для дослідження технічної та кошторисної документації із (1) рахунок-фактура № ОК-00004574 від 28 грудня 2022 року на 2 арк., видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванті груп» вартість лише запчастин (Сс = 2 141 876,59 грн) перевищує ринкову вартість КТЗ (С = 672 132,88 грн), то згідно пункту 8.2. із (2) розмір матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ, приймається в розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження. Таким чином, матеріальний збиток, завданий власнику автобусу «MAN S2000», державний номерний знак НОМЕР_3 , визначався ринковою вартістю автомобіля та становив 672 132,88 грн.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що вартість ремонту пошкодженого автобусу «MAN S2000», державний номерний знак НОМЕР_3 , перевищує вартість цього автобусу до дорожньо-транспортної пригоди, що з точки зору такої загальної засади цивільного судочинства як розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) означає економічну необґрунтованість його ремонту, а відтак, наділяє статусом «фізично знищеного транспортного засобу».

Разом з тим матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів про вартість пошкодженого автобусу «MAN S2000», державний номерний знак НОМЕР_3 , (або його залишків) після дорожньо-транспортної пригоди, що є необхідним для визначення розміру відшкодування у порядку статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відсутність наведених відомостей (доказів) унеможливлює виснувати про обґрунтованість чи необґрунтованість зазначеного позивачем розміру майнової шкоди.

Також, колегія суддів враховує те, що пошкоджений транспортний засіб фізично знищеним не визнано, що вбачається із висновку експерта № 20621 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 13 лютого 2023 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц зазначено, що у випадку, якщо транспортний засіб є фізично знищеним, то його власнику відшкодовується виключно різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункти 46-48).

Верховний Суд в постановах від 09 лютого 2023 року у справі № 369/7115/20 (провадження № 61-4877св22), від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц, від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 369/11812/18 зазначив, що у зв`язку з відсутністю відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, необхідну для визначення розміру відшкодування згідно статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неможливо зробити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість зазначеного в позовній заяві розміру майнової шкоди, а тому суд вірно відмовив у задоволенні позову.

Оскільки автобус «MAN S2000», державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди наділений статусом «фізично знищеного», позивач мав право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між вартістю цього автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди (за вирахуванням сплаченого йому страхового відшкодування), водночас повинен був довести зазначені суми, однак він не виконав своїх процесуальних обов`язків, зокрема, не надав до суду належних та допустимих доказів вартості транспортного засобу після дорожньо - транспортної пригоди, що унеможливлює захист його порушених прав за матеріалами цієї справи.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції були позбавлені можливості визначити залишкову вартість пошкодженого транспортного засобу шляхом проведення відповідної судової експертизи, оскільки клопотань про призначення у справі відповідної судової експертизи ОСОБА_1 не заявляв ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладені обставини справи, відсутність належних та допустимих доказів вартості пошкодженого автобусу «MAN S2000», державний номерний знак НОМЕР_3 , після дорожньо-транспортної пригоди, що, відповідно, унеможливлює встановлення різниці між його вартістю до та після дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

У зв`язку з наведеним вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат за проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5 663,10 грн також задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що за змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, правильно виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності та справедливості,а також глибині заподіяних позивачу моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне відшкодування моральної шкоди в спірних правовідносинах колегія суддів не приймає, оскільки, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Зважаючи на зазначені обставини, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 512 132,88 грн та витрат за проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5 663,10 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, тому на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 0,70%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 50,26 грн підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково на 99,30%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6 229,65 грн підлягає компенсації ОСОБА_3 за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року - змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди

в сумі 512 132,88 грн та витрат за проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5 663,10 грн, зменшивши загальну суму стягнення з 522 795,98 грн до 5 000,00 грн.

Розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь держави судового збору за подання позовної заяви зменшити з 5 227,96 грн до 50,26 грн.

В іншій частині судове рішення - залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави 6 229,65 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 29 серпня 2024 року.