Справа № 331/6075/18
Провадження № 4-с/331/23/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , на дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла скаргаОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича, стягувач ОСОБА_3 , на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що в межах виконавчого провадження № 37119232 з примусового виконання виконавчого листа № 331/6075/18 від 12.09.2019 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення повноліття; головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцина Юлія Дмитрівна необґрунтовано включила дохід від вартості продажу рухомого майна у березні 2021 року до суми доходу ОСОБА_1 , під час здійснення розрахунку розміру аліментів у січні 2024 року.

Не погодившись з діями державного виконавця Сушко Максим Юрійович звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить:

визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни у виконавчому провадженні № 37119232, що полягають у включенні до переліку видів доходів ОСОБА_1 при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період січень 2024 року, суми грошових коштів одержаних від продажу рухомого майна (автомобіля);

скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений 01 березня 2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Юлією Дмитрівною у виконавчому провадженні № 37119232;

зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Юлію Дмитрівну провести перерахунок розміру заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 37119232 за період січень 2024 року, без врахування суми грошових коштів одержаних від продажу рухомого майна (автомобіля).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали виконавчого провадження (а.с.13).

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника - адвокат Шкабуро О.В. не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, до канцелярії суду від представника скаржника адвоката Шкабуро О.В. надійшла заява, в якій представник скаржника просить суд розглянути справу за відсутності скаржника та його представника, раніше заявлені вимоги підтримує.

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцина Ю.Д. подала до канцелярії суду заяву про розгляд скарги без її участі, просила у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість своїх дій, з підстав зазначених у запереченнях на скаргу від 18.03.2023 року (а.с.20-24).

Стягувач ОСОБА_3 буду належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, до суду також не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд скарги без її участі, у задоволенні скарги просить відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), судом не здійснювалося.

Суд, перевіривши доводи та заперечення сторін виконавчого провадження, дослідивши надані копії документів, приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі СК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція) визначено особливості виконання рішень про стягнення аліментів.

За п. 1 розділу XVI Інструкції виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пункт 4 розділу XVI Інструкції, зокрема, передбачає, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів,наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Судом встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни № 37119232 з примусового виконання виконавчого листа № 331/6075/18 від 12 вересня 2019 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

02 січня 2024 року стягувач ОСОБА_3 звернулася до головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни з заявою про проведення перерахунку аліментів з урахуванням доходу, отриманого боржником від відчуження належних йому транспортних засобів.

За результатом розгляду цієї заяви стягувача 01 березня 2024 року державним виконавцем Кисліциною Ю.Д., було включено до доходів, з яких утримуються аліменти, вартість продажу боржником транспортного засобу, що призвело до нарахування доходу у січні 2024 року в розмірі 588000 грн., та суми аліментів яка підлягає стягненню у розмірі 73500 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 березня 2024 року, головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцина Ю.Д. включила дохід від вартості продажу рухомого майна у березні 2021 року до суми доходу ОСОБА_1 , під час розрахунку розміру аліментів у січні 2024 року. А отже, державним виконавцем Кисліциною Ю.Д. було визначено як дохід боржника від продажу автомобілю.

Суд акцентує увагу на аргументи скаржника, що державний виконавець, при визначенні розміру аліментів, передчасно включив дохід від вартості продажу рухомого майна у березні 2021 року до суми доходу ОСОБА_1 під час розрахунку розміру аліментів у січні 2024 року.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до п.13 Постанови КМУ «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» № 146 від 26.02.1993 року, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Статтею 173 ПК України встановлено порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна. Так, згідно п. 173.1 статті 173 ПК України, дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Абзацом третім пункту 173.1 статті 173 ПК України встановлено, що дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної, ринкової вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку). Як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню (абзац другий пункту 173.2. статті 173 ПК України).

Таким чином, дохід отриманий від першого продажу легкового автомобіля протягом звітного (податкового) року не підлягає оподаткуванню, а тому не є доходим який враховується при визначенні розміру аліментів.

А відтак, отриманий скаржником дохід не підлягає до оподаткування, відповідно до положень п. 173.1 ст. 173 ПК України (зазначене підтверджується відомостями).

Як вбачається з правової позиції, наведеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 758/10761/13 (провадження № 61-19815сво19), «доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні. Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому, лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього. Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів. Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів».

Отже, скаржник, уклавши договір купівлі-продажу, отримав грошові кошти за передане ним право власності на майно, тобто відбулася зміна з права власності на грошовий еквівалент, без будьякої зміни його майнового стану, а отже, отримані ОСОБА_1 , кошти від продажу майна у розумінні положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 195 СК України, не є фактичним заробітком платника аліментів, а є грошовим еквівалентом майна, що належало йому до продажу.

Щодо вимог оскарження розрахунку заборгованості за аліментами, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, зроблений у постанові № 645/563715-ц від 15 липня 2020 року, згідно якого: «У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19) викладений правовий висновок, згідно з яким, оскільки скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства. У цій справі спір вирішувався саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів, з чим погодилася Велика Палата Верховного Суду. Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц та від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Отже, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що спір у цій справі підлягає вирішенню судом лише у порядку позовного провадження і що саме це є підставою для відмови у задоволенні скарги на дії державного виконавця».

Аналогічний висновок зробила й інша колегія суддів КЦС ВС у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №344/17895/19: «Колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов неправильних висновків щодо розгляду справи в порядку позовного провадження, оскільки питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця».

Тлумачення наведених вище норм права дає підстави для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу об`єкта рухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене рухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Враховуючи вимоги законодавства щодо оподаткування доходу, після якого здійснюється відрахування аліментів, державним виконавцем в порушення цих вимог помилково включено дохід від продажу транспортного засобу, який не підлягає оподаткуванню, на підставі чого скарга підлягає задоволенню. Порушене право боржника підлягаю захисту шляхом визнання в цій частині дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання останнього здійснити розрахунок заборгованості без врахування доходу боржника від продажу транспортного засобу у березні 2021 року.

Крім того, визначення державним виконавцем розміру доходу боржника у січні 2024 року у розмірі 588000, та суми аліментів, яка підлягає стягненню у розмірі 73500 грн., здійснено з порушенням вимог законодавства та є передчасним.

Відповідно до пункту п.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Отже, включення до доходів ОСОБА_1 з яких утримуються аліменти, вартість продажу боржником транспортного засобу, що призвело до нарахування доходу у січні 2024 року у розмірі 588000 грн., є протиправним, а відтак, такі дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни слід визнати неправомірними.

На підставі вищезазначеного, скарга ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-261, 352-353, 447, 448, 450, 451 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , на дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни, задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни у виконавчому провадженні № 37119232, що полягають у включенні до переліку видів доходів ОСОБА_1 при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період січень 2024 року, суми грошових коштів одержаних від продажу рухомого майна (автомобіля).

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений 01 березня 2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Юлією Дмитрівною у виконавчому провадженні № 37119232.

Зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Юлію Дмитрівну провести перерахунок розміру заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 37119232 за період січень 2024 року, без врахування суми грошових коштів одержаних від продажу рухомого майна (автомобіля).

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

заявник (боржник): ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник заявника: адвокат Шкабуро Олександр Віталійович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

стягувач: ОСОБА_3 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

орган, що виконує судове рішення: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Брюллова, будинок № 5;

державний виконавець: Кисліцина Юлія Дмитрівна, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Брюллова, будинок № 5.

Суддя О.О. Яцун