Номер справи 237/3522/24
Номер провадження 2-о/237/78/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.24 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Ліпчанського С. М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Матюхи Катерини Олександрівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Курахівська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Матюха Катерина Олександрівна яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява обґрунтована наступним. Заявник зазначає, що З липня 1995 року по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживали разом, як дружина та чоловік,однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прожили разом однією сім`єю, як подружжя 29 років.

Вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, приймали участь у витратах на утримання житла, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, свята проводили в колі рідних та друзів. Разом піклувались про батьків, як зі сторони померлого та і заявниці.

Під час проживання однією сім`єю, як подружжя, ні ОСОБА_1 , ні померлий ОСОБА_2 , в офіційному шлюбі не перебували.

Про відносини між заявником та померлим, як чоловіка та дружини, свідчать фотокартки, на яких зображені вони з родичами, у сімейному колі та з друзями, додаються до заяви.

Факт постійного проживання однією сім`єю, як подружжя та ведення спільного господарства, підтверджується письмовими свідченнями свідків, які проживають по сусідству: з квартири АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_3 та № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , додаються до заяви.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотонівському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії НОМЕР_2 від 05.08.2024 року, актовий запис № 616.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, яка складається з однієї кімнати, загальною площею 36,6 кв.м, в тому числі жилою площею 18,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , належна померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Курахівського заводу залізобетонних конструкцій 12.01.1998, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2022 № 300634725.

На день смерті померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

З часу створення сім`ї, а саме з липня1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по день смерті ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживалиоднією сім`єюу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , даний факт підтверджується письмовими свідченнями свідків.

Після смерті ОСОБА_2 , у визначений законом шестимісячний строк, заявниця ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Леонова С.І. з питання прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Однак нотаріусом було повідомлено про неможливість у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено, що оскільки заявник не може надати документи, що підтверджують родинні відносини з померлим, рекомендовано звернутись до суду з питанняпро встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини, так як у відповідності до ст.1264ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому заявник змушений звернутись до суду.

У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( в редакції до діяло до набрання чинності Закону України № 2923-IX від 23.02.2023).

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно підпункту 3.22 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення заяви адвоката Матюхи Катерини Олександрівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 , оскільки вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81,315, 319 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Матюхи Катерини Олександрівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Курахівська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення -задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Курахове, Мар`їнського району, Донецької області, Україна, РНОКПП НОМЕР_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця села Софулу, Агдамського району, Азербайджан, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єюне менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з липня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Ліпчанський