Справа № 459/3989/23
Провадження № 2/752/2989/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 вересня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Тертій К.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення платежів за угодою, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача:

-261 908, 33 грн. сплачених періодичних платежів по угоді;

-13 862, 61 грн. інфляційних втрат за період часу з 01 листопада 2021 року до 28 листопада 2023 року;

-8 460, 00 грн. рчних за період часу з 01 листопада 2021 року до 28 листопада 2023 року.

Посилається в позові на те, що 21 листопада 2019 року він уклав з ТОВ «Авто Просто» договір № 804283 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару - автомобіля в групі №001303.

21 жовтня 2019 року між ним та ТОВ «АТ Сервіс» був укладений договір доручення №804283, відповідно до якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто» в сумі 343 977, 60 грн.

Умови даної угоди ним були виконані.

15 березня 2021 року він звернувся до відповідача та ТОВ «АТ Сервіс» з вимогою надати інформацію про виконання умов договор, однак детального роз`яснення він не отримав.

31 жовтня 2021 року він подав відповідачу заяву про повернення коштів.

07 грудня 2021 року відповідач повідомив про розірвання договору та повернення періодичних платежів.

13 травня 2022 року він направив відповідачу реквізити для перерахування коштів, однак відповіді не отримав.

19 жовтня 2022 року відповідач ще раз повідомив його про розірвання договору, однак вказав, що термін повернення коштів ще не настав.

Згідно з умовами договору він сплатив 21періодичний платіж і загальний відсоток періодичних платежів становить 42, 3802%.

Таким чином, сума до повернення складає 291 307, 24 грн.

За вирахуванням відступного від договору в розмірі двох періодичних платежів ця сума становить 261 908, 33 грн.

Відповідно до умов укладеного з відповідачем договору строк повернення коштів не може перевищувати 1 року.

З урахування цього, невиконання відповідачем умов договору,просить задовольнити позов у приведеному розмірі.

Позов був зареєстрований судом 09 січня 2024 року після надходження за підсудністю з Червоноградского міського суду Львівської обл. та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Розпорядженням керівника апарату суду №158 від 26 січня 2024 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено новий склад суду.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам була направлена копія ухвали про відкриття провадження, відповідачу копія позовної заяви з додатками.

Направлені судом документи відповідачем отримані 15 березня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.187 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтовність вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 901 ЦК Укаїни за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між сторонами був укладений Договір про№ 804283 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару ( Автомобіля ) у групі з метою придбання транспортного засобу - автомобіля KIA SPORTAGE вартістю 582 960,00 грн.

Предметом зазначеної угоди є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля.

На виконання умов зазначеної угоди позивачем було сплачено періодичні платежі в сумі 291 307, 24 грн.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем копіями квитанцій про сплату цих платежів.

Листом від 07 грудня 2021 року на претензію позивача відповідачем було повідомлено про розірвання договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача претензіями та вимогами про повернення спалчених ним коштів, однак повернуті вони позивачу не були.

( а.с.8 - 26 )

З пункту 12.1 ст.12 договору вбачається, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмові формі.

В пункті 12.1.1 угоди зазначено, що сума періодичних платежів, які підлягають поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів.

Поверненню підлягають лише періодичні платежі.

Відповідно до п.12.1.2 договору максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати одного року з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання договору.

Звертаючись до суду позивач зазначив, що умови договору відповідач не виконав, належні йому платежі за умовами договору не повернув.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору, суд приходить до висновку про сягнення з відповідача на користь позивача сплачених ним платежів.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання врегульовано ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Звертаючись до суду, позивач привів розрахунок інфляційних втрат та річних, які підлягають стягненню.

Відповідач, не подавши відзив, приведений позивачем розрахунок не спростував, свій розрахунок не надав.

Виходячи з цього, і в цій частині суд вважає вимоги позивача обгрунтованими.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідач, отримавши позов з додатками, будучи обізнаним про наявність справи в провадженні суду, не подавши відзив, приведених у позові обставин не спростував, відсутності боргових зобов`язань перед позивачем не довів.

Суд при цьому також враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

З урахуванням даної норми закону, гарантованого законом права відповідача на подання відзиву, яким останній не скористався, суд розцінює таку поведінку відповідача як визнання ним позову.

Виходячи з цього, суд вважає вимоги позивача доведеними, а приведені в позові суми боргу в зазначеному вище судом розмірі належними до стягнення.

Відповідно до ч.ч.1.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з того, що позивач відповідно до ч.3 ст.22 Закону України» Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2 842, 31грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.15. 16, 526, 599,611, 625, 626, 627, 901, 907 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 261 908, 33 грн. платежів, 13 862, 61 грн. інфляційних втрат та 8 460, 00 грн. річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь держави 2 842, 31 грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», адреса: м. Київ, Столичне Шосе, 90, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич