Провадження № 2/686/1638/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 серпня 2024 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання - Боднар А.П., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу № 686/32834/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради

про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньоїго сина ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. З вересня 2016 року мати одноосібно займається вихованням сина, батько жодної участі у вихованні дитини не приймає, має заборгованість зі сплати аліментів. Поведінка відповідача є винною, він свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду.

14.12.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

29.03.2024 року від третьої особи надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.04.2024 року справу призначено до слухання по суті.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених у позові і просили їх задоволити, не заперечували проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направляв.

Від представника третьої надійшла заява про слухання справи у їхній відсутності на підставі наданого висновку щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження.

Рішенням суду від 03.04.2019 року у справі №673/951/18 шлюб між ними розірвано.

Рішенням суду від 13.03.2019 року у справі №673/949/18 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частини від усіх видів його заробітку, доходу. Станом на 14.11.2023 року заборгованість по аліментах складає 51 365,75грн.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації (Деражнянський відділ) як одержувач допомоги. З 01.10.2023 року по 31.03.2024 року їй призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме.

Батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, жодного разу не приводив та не забирав дитину із закладу дошкільної освіти. На даний момент ОСОБА_4 навчається у Деражнянському ліцеї №1, мати виховує сина самостійно, батько участі у вихованні сина не бере, батьківські збори не відвідує, навчанням і вихованням дитини не цікавиться. Також батько не цікавиться станом здоров`я сина та наданням йому медичної допомоги.

Дані обставини підтверджуються копіями письмових доказів, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, ОСОБА_3 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Поведінка ОСОБА_3 є винною, він свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, доказів щодо можливості змінити поведінку батька у кращу сторону, суду не надано.

Однак, відповідно до висновку органу опіки та піклування від 29.03.2024 року №772/01-31, який долучено до матеріалів справи, є недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку вказано, що органу опіки та піклування не надано інформації, яка підтверджує винну поведінку батька, свідоме нехтування батьківськими обов`язками. На засіданні комісії малолітній ОСОБА_4 сказав, що батька давно не бачив та не спілкується з ним. А тому орган опіки та піклування вважає, що немає підтвердження, що позбавлення батька батьківських прав змінить життя дитини на краще.

Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи.

Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Також у п. 16 зазначено, що Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі викладеного суд вважає, що ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків, в судовому засіданні доведено повністю, батько не цікавиться дитиною, не приймає участі у його вихованні, мати наполягає на позбавленні відповідача батьківських прав, а тому суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини, так як це найкраще відповідатиме її інтересам.

Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 02.09.2024 року.

Суддя