У Х В А Л А

26 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 308/17010/23

провадження № 61-9075ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня

2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого

2024 року всправі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 та

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 строком на 6 місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонити перебувати в місці її проживання (перебування) та її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:

АДРЕСА_1 ,

- заборонити наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування її та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- особисто і через третіх осіб розшукувати її та малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому ОСОБА_1 ,

- заборонити переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори з нею та її малолітнім сином ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактування з нею через інші засоби особисто і через третіх осіб.

05 жовтня 2023 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяву ОСОБА_2 задоволено.

Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 строком на 6 (шість) місяців, яким визначено такі заходи тимчасового обмеження:

а) заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

б) заборонено ОСОБА_1 наближатися ближче ніж на 50 м до місць фактичного проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

в) заборонено ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб розшукувати

ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

г) заборонено ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з

ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про ухвалене рішення повідомлено уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області для взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на профілактичний облік, а також Ужгородську міську раду.

08 лютого 2024 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року залишено без змін.

03 травня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року.

20 травня 2024 року ухвалою Верховного Суду залишено касаційну скаргу без руху та надано строк для усунення недоліків.

Заявнику було запропоновано: надати докази, що підтверджують порушення Закарпатським апеляційним судом порядку вручення повного тексту постанови апеляційного суду від 08 лютого 2024 року та/або докази отримання оскаржуваного судового рішення вперше в дату, зазначену заявником; доплатити судовий збір у розмірі 253,28 грн; надіслати на адресу суду касаційної інстанції нову редакцію касаційної скарги, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав) разом з доказами надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, до якого додав квитанцію про доплату судового збору в розмірі 253,28 грн.

07 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року.

21 червня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року.

15 липня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; уточнення підстав касаційного оскарження; подачі до Верховного Суду виправленої касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України; надання доказів надсилання касаційної скарги іншим учасникам справи відповідно до вимог статті 43 ЦПК України.

Заявнику роз`яснено, що якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано ним в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, в відкритті касаційного провадження в справі буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України. У разі невиконання інших вимог касаційної скарги - її буде визнано неподаною та повернуто.

Залишаючи касаційну скаргу без руху в частині пропуску строку на касаційне оскарження, касаційний суд, зокрема, виснував, що ухвалою Верховного Суду

від 07 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня

2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого

2024 року повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року, зокрема, ним не надано доказів, що підтверджують порушення Закарпатським апеляційним судом порядку вручення повного тексту постанови апеляційного суду від 08 лютого 2024 року та/або докази отримання оскаржуваного судового рішення вперше в дату, зазначену заявником.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що повний текст постанови Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого

2024 року складено 15 лютого 2024 року, тобто останнім днем для подання касаційної скарги на вказане судове рішення було 18 березня 2024 року

(з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України).

Наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не далидостатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявником було надано доказ(медична довідка КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» ЗОП (дата візиту пацієнта 12 лютого 2024 року)), з якого не вбачалося тривалого лікування заявника, а тому суд визнав такий доказ неналежним.

Отже, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містило доказів наявності об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, й не могли бути усунуті заявником, а тому Верховний Суд визнав вказані доводи неповажними і запропонував подати заявником клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

29 липня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про часткове усунення недоліків касаційної скарги. Заявником подано заяви про поновлення строку на касаційне оскарження (вх. № 25203/0/220-24) та заяву про усунення недолків з наведенням підстав касаційного оскарження (вх. № 25332/0/220-24).

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтована тим, що стан здоров`я заявника створив умови для його морального та фізичного виснаження з лютого до травня 2024 року, у зв`язку з чим він вважає, що пропустив строк на звернення з касаційною скаргою з поважних причин.

На підтвердження вказаного надав копію медичної довідки Комунального некомерційного підприємства «ЗОКЛ ім. А. Новака» ЗОР (дата візиту пацієнта 15лютого 2024 року)без направлення на стаціонарне лікування; консультативний висновок спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» (дата візиту пацієнта 15лютого 2024 року)без направлення на стаціонарне лікування.

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень та надані копії медичних довідок не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявником надано докази, з яких не вбачається тривалого лікування заявника, а тому необхідно визнати такі докази неналежними.

Самостійний висновок заявника про стан свого здоров`я (психологічний та фізичний) з розшифровкою медичних діагнозів не може бути прийнятий до уваги як поважна та об`єктивна обставина пропуску строку на касаційне оскарження та не дає підстав для його поновлення.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначив (далі - ЄСПЛ), що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - в разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції в відкритті апеляційного провадження - в разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

Такий висновок застосовний і при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.

Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС Українита ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.

Так само є уніфікованими і підстави відмови в відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.

Тому при вирішенні питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК України у контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для поновлення строку подання касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити в відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Пророк