ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Кавунець А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перша Фастівська державна нотаріальна контора, Ковалівська сільська рада, Фастівська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, мотивуючи заяву тим, що з жовтня 2011 року заявник разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Шлюб офіційно не реєстрували в органах РАЦС, оскільки почали разом проживати у дорослому віці та вважали, що у цьому не було потреби. З 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (по день смерті) проживали спільно за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання та до самої смерті заявник з ОСОБА_3 були справжньою сім`єю, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Заявник з ОСОБА_3 разом тримали домашнє господарство (курей, свиней, собаку). Коли чоловік ОСОБА_3 помер, заявник його поховала за власні кошти, інших осіб, які виявили б бажання поховати ОСОБА_4 не було, що підтверджується виданими саме на ім`я заявниці лікарським свідоцтвом про смерть, дозволом про поховання та свідоцтвом про поховання.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок із земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , та на квартиру в АДРЕСА_2 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне заявниці для можливості реалізувати свої спадкові права. З метою реалізації свого права на спадщину після смерті чоловіка, заявником подано заяву про прийняття спадщини до першої Фастівської державної нотаріальної контори. Однак, нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки відсутні документи, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом чи за заповітом. Із зазначеного вище слідує, що для подальшого оформлення спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 , заявнику необхідно встановити факт проживання однією сім`єю з померлим не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, заявник просила встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2011 року по день смерті ОСОБА_3 , яка настала - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 14 березня 2024 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Ухвалою від 25 квітня 2024 року залучено до участі у справі заінтересовану особу - ОСОБА_2 .

24.05.2024 представником заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокатом Будовою подано до суду клопотання про залишення заяви без розгляду.

18.07.2024 ОСОБА_1 подала до суду заперечення на клопотання про залишення заяви без розгляду.

Ухвалою від 24 липня 2024 року в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Будової Н.М. про залишення заяви без розгляду - відмовлено.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, просила в задоволені заяви відмовити.

Заінтересована особа - перша Фастівська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, подали клопотання про розгляд заяви без участі їхнього представника з урахуванням фактичних обставин справи, просили ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Заінтересована особа - Ковалівська сільська рада в судове засідання не з`явилася, подали клопотання про розгляд заяви за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують, проти задоволення заяви не заперечують.

Заінтересована особа - Фастівська міська рада в судове засідання не з`явилася, подали заяву про розгляд заяви за відсутності їхнього представника.

Суд, вислухавши пояснення учасників заявниці, представника заінтересованої особи, покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Червоне, Білоцерківського району у віці 74 роки помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.10..2023 року.

Із копії лікарського свідоцтва про смерть № 57 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року та довідки про причину смерті № 57 яке видано КНП «Ковалівського центру первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 є хронічна церебро-судинна недостатність, смерть настала вдома в с. Червоне, Білоцерківського району (а.с.10).

З довідки, виданої старостою Червоненського старостинського округу Білоцерківського району Савченко В.В. від 17.11.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вели спільне господарство, разом робили ремонт у будинку, обробляли земельну ділянку. Поховання померлого ОСОБА_3 здійснила за власні кошти ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до копії акту б/н від 19.02.2024 року, затвердженого старостою Червоненського старостинського округу Білоцерківського району Савченко В.В. від 19.02.2024, підписаного діловодом округу Савченко С.В. та сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 останні встановили і підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_3 разом однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу з січня 2011 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та те, що вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет (а.с.17).

Постановою державного нотаріуса Першої Фастівської державної нотаріальної контори від 15.11.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки спадкоємицею не надано документів, які б підтверджували, що вона є спадкоємицею за законом чи за заповітом після смерті спадкодавця.

На підтвердження ведення спільного господарства з ОСОБА_3 заявницею долучено до заяви копію квитанції № 666987 від 06.01.2022 року за оплату електроенергії за період січень 2022 року, платником якої є ОСОБА_1 ; копію квитанції № 45 від 12.08.2022 року, копії квитанцій про переказ готівки № від 28.06.2023 року, № від 25.01.2024 року за обслуговування домофонів, платником яких є ОСОБА_1 .

Також, заявницею додано до матеріалів заяви копію Договору № 2604 від 14.05.2016 року на виготовлення та встановлення метало - пластикових вікон, замовником яких є ОСОБА_1 (а.с.13-15). Як зазначила заявниця у судовому засіданні вікна за життя із ОСОБА_3 вони встановлювали і в будинку і у квартирі в м. Фастові. Зазначену обставину підтвердив свідок ОСОБА_6 , який повідомив, що дядько з ОСОБА_9 все по господарству робили разом.

На підтвердження проведення поховання ОСОБА_3 , який похований 01.10.2023 року на Інтернаціональному кладовищі шляхом підхоронення, заявницею долучено до заяви дозвіл на поховання ОСОБА_3 та Свідоцтво про поховання, в яких зазначено, що відповідальним за поховання ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а.с.9).

За клопотанням заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Будової Н.М. згідно з відомостями, які надійшли на запит суду від державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Надії Руденко, після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 з другої Фастівської державної нотаріальної контори отримано спадкову справу № 125/2024 30.06.2021 року, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом до нотаріальної контори 18.01.2024 року звернувся ОСОБА_2 .

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 (а.с.75) заповіт на ім`я ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори 20 серпня 2009 року реєстр №1-4146.

Ухвалою від 24 липня 2024 року в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Будової Н.М. про залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право було відмовлено, оскільки судом при розгляді клопотання було встановлено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, передумовою для звернення особи до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини, оскільки постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої Фастівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 899/02-32 від 15.11.2023 заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 неможлива, тому як ОСОБА_1 не є спадкоємицею ні за законом ні за заповітом, що фактично свідчить про відсутність підтвердження особою відповідними документами факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.11).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки матеріали справи свідчать про наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини ОСОБА_1 , а не відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, то відсутні підстави вважати, що в даному випадку має місце спір про право.

Суд, також звертає увагу, що заповіт на ім`я ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори ще 20 серпня 2009 року реєстр №1-4146, тобто за два роки до того, як спадкодавець ОСОБА_3 почав проживати з ОСОБА_1 .

Зазначений факт, у даному випадку, може свідчити про наміри спадкодавця скласти заповіт у 2009 році на ім.»я ОСОБА_10 , проте не на все майно, що належало йому за життя.

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які проживали по АДРЕСА_1 . Знає ОСОБА_9 з 2011 року як чудову господиню, яка готувала чоловіку різні страви, обробляла присадибну земельну ділянку, разом з ОСОБА_11 вони їздили до міста за покупками. Жодних інших родичів чи сторонніх осіб ні в будинку ні в городі за місцем проживання ОСОБА_4 не було. У ОСОБА_4 раніше була дружина, яка померла раніше, після її смерті він проживав з ОСОБА_9 , яка йому у всьому допомагала, одягала -купувала речі та готувала страви.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_4 раніше був одружений з його тіткою, яка померла приблизно у 2008 році. З 2011 року в житті дядька з`явилась ОСОБА_9 , з якою він познайомив і представив її як дружину. Вони проживали разом як подружжя, а квартиру він заповідав ОСОБА_12 ще раніше, до ОСОБА_9 , і документи ОСОБА_9 без жодних суперечок відразу віддала, але тепер вони мають намір ще й будинок забрати, але лише ОСОБА_9 з ним постійно проживала і доглядала дядька. Ніяких грошей він їй не платив, бо вона була йому дружиною.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працював з ОСОБА_13 більше 20 років, були в дружніх відносинах. Він якось при зустрічі у Фастові сказав, що не оженився, але ОСОБА_9 йому допомагає, а він їй платить. ОСОБА_4 сказав,, що збирається онуку повідомити якусь гарну новину, але так і не встиг. ОСОБА_9 в будинку ОСОБА_4 він жодного разу не бачив, хоча приїздив до села доволі частенько на проводи, а також один-два рази у 3-4 місяці. Онук до нього не приїжджав, бо ОСОБА_4 казав, що йому це не потрібно Свідок зазначив, що про смерть ОСОБА_4 йому стало відомо від ОСОБА_10 , якому зателефонувала ОСОБА_9 . Чому саме ОСОБА_9 займалась похованням ОСОБА_4 йому не відомо.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_7 , оскільки заінтересована особа ОСОБА_2 є його онуком. Крім цього, йому не могло бути достеменно відомо з ким і з якого часу ОСОБА_3 проживав в с.Червоне, тому що перебуваючи на пенсії вони проживали у різних населених пунктах, постійні дружні стосунки останні роки між ними не підтримувались, а спілкувались лише при випадкових зустрічах, коли ОСОБА_4 приїздив на базар до м. Фастова за покупками, при цьому майже завжди з ОСОБА_9 .

Тому, загалом аналізуючи покази свідків, суд вбачає наявні підстави вважати, що дійсно між ОСОБА_3 та ОСОБА_16 склались довготривалі відносини, що притаманні подружжю.

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За вимогами пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Слід зазначити, що інститут фактичних шлюбних відносин введений у національне законодавство Сімейним кодексом України і закріплений, зокрема, у статті 74 СК України.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участь у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки, як ознака наявності сім`ї, на законодавчому рівні не визначена. Водночас, строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну сімейне життя, вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини», Суд визначив, що поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші сімейні de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В Сімейному кодексі України, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК України відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу.

Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей.

Відтак, суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення, чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю сім`ї, є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Як зазначили у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 представляв ОСОБА_9 , як свою дружину, а їх довготривалі відносини, які почалися з 2011 року, свідчили про спільний побут та ведення спільного господарства за одним місцем проживання в АДРЕСА_1 , оскільки вони проживали і господарювали разом.

Підтвердженням цього є також письмові докази, що долучено до справи, а саме: довідка та акт що затверджений старостою Червоненського старостинського округу Білоцерківського району, підписаного діловодом округу Савченко С.В. та сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , згідно якого останні встановили і підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_3 разом однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу з січня 2011 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та те, що вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет.

Крім цього, доказом, який підтверджує наявність факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, на переконання суду, є свідоцтво про смерть одного із «подружжя», яке отримано іншим з подружжя, а саме: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , яке долучено заявницею ОСОБА_1 до матеріалів поданої неї заяви.

Доказами, що свідчать про спільне ведення господарства є спільна сплата рахунків, чеки, квитанції, договір на встановлення вікон, тощо.

Таким чином, з наведеного вбачається головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-148цс12 від 12 грудня 2012 року, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (частина 4 статті 263 ЦПК України).

З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів, дозволяє суду дійти висновку, що заявниця, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, надала суду належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_3 у період з 2011 року до дня його смерті, якими довела наявність спільного побуту та проживання, покращення умов проживання, оброблянням присадибної земельної ділянки, тобто відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам, притаманним подружжю.

Щодо заперечень з боку заінтересованої особи ОСОБА_2 , то суд вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують факту спільного довготривалого проживання однією сім`єю заявниці з ОСОБА_3 .

При цьому, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_7 , оскільки заінтересована особа ОСОБА_2 є його онуком. Крім цього, йому не могло бути достеменно відомо з ким і з якого часу ОСОБА_3 проживав в с. Червоне, тому що перебуваючи на пенсії вони проживали у різних населених пунктах, постійні дружні стосунки останні роки між ними не підтримувались, а спілкувались лише при випадкових зустрічах, коли ОСОБА_4 приїздив на базар до м. Фастова, при цьому майже завжди з ОСОБА_9 за покупками.

Відтак, суд вважає встановленим, що заявниця у період з січня 2011 року до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки у цей період вони жили разом, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю та не перебували у шлюбі між собою, а тому і похованням чоловіка займалась саме заявниця.

Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку, судом не встановлено.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для заявниці юридичне значення, оскільки відсутність документів про родинний зв`язок із спадкодавцем унеможливлює оформлення нею спадщини, тому звернення до суду є правомірним. Вирішення цього питання в іншому порядку, окрім судового, є неможливим.

Під час розгляду даної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу спору про право виявлено не було.

Враховуючи вищенаведене, інтереси заявниці, відсутність спору та інших шляхів захисту прав ОСОБА_1 , суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявниці у повному обсязі.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008, статтями 76-81, 89, 95, 211, 223, 229, 258, 259, 263-265, 273, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перша Фастівська державна нотаріальна контора, Ковалівська сільська рада, Фастівська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПП НОМЕР_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2011 року по день смерті ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 02.09.2024.

Суддя Л.М.Ковалевська