Справа № 573/1578/24
Номер провадження 2/573/357/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

05.08.2024 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до ОСОБА_2 , в якому вказує, що 22.09.2021 він домовився з ОСОБА_2 про купівлю належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В якості гарантії укладення угоди ним у присутності свідків було передано останній в якості авансу 2000 доларів США, про що ОСОБА_2 написала розписку. Вони домовилися, що решта суми в розмірі 2000 доларів США буде передана їй після оформлення договору купівлі-продажу будинку. Перешкодою для укладення договору стало те, що в будинку була зареєстрована невістка відповідачки. ОСОБА_2 зобов`язала зняти її з реєстрації протягом року. Після отримання будинку в фактичне володіння, він почав облаштовувати його, завіз до нього речі домашнього вжитку, а речі відповідачки були складені в господарських приміщеннях. Через деякий час він виїхав у іншу місцевість, а його мати надала будинок військовим для проживання. 22.07.2024 він отримав травму хребта, у зв`язку з чим не може пересуватися та проживає разом з матір`ю. 22.07.2024 за місцем знаходження будинку з`явилася ОСОБА_2 та повідомила, що їй ніде жити, договір купівлі-продажу вона оформлювати не буде, кошти, отримані в якості авансу, також повертати не буде, їхні речі з будинку забрати не дозволяє, у будинок не пускає. Невістка відповідачки до цього часу залишається зареєстрованою в будинку.

Посилаючись на викладене, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 82450 грн, що на день подання позову є еквівалентом 2000 доларів США.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 12.08.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_3 позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а. с. 46). Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом і вбачається з копії розписки, наданої позивачем, її змість викладений наступним чином: «Я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; № паспорта НОМЕР_1 , прописка за адресою: АДРЕСА_1 ; отримала кошти в розмірі 2000 $, як половина домовленої між сторонами: продавець ОСОБА_4 покупець ОСОБА_1 , НОМЕР_2 ; суми; сума до повного погашення 4000 $ (у. е.). Передачу коштів здійснено при свідках: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (підпис), ОСОБА_7 (підпис); ОСОБА_5 (підпис)» (а. с. 7).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 мотивував його тим, що відповідачка отримала 2000 доларів США в якості авансу за продаж належного їй будинку, але в подальшому відмовилася оформляти договір купівлі-продажу та повернути отримані кошти.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 суду показали, що ОСОБА_8 передала ОСОБА_2 2000 $ авансу за будинок.

Свідок ОСОБА_7 судом не допитувалася, оскільки представник відповідача відмовився від її допиту і ця відмова прийнята судом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині 2 цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавство може пов`язувати з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як вбачається з наданої позивачем копії розписки вона не підписана відповідачкою ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, відсутність у розписці підпису відповідачки, як невід`ємного елементу письмової форми договору, який підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, дає підстави для висновку про недоведеність позивачем отримання грошових коштів в якості авансу за договором купівлі-продажу будинку, а отже, й обов`язку відповідачки щодо повернення грошових коштів внаслідок стверджуваного позивачем невиконання нею своїх зобов`язань.

Показаннями свідків не може доводитися факт передачі грошей, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у справі від 13.09.2023 №369/7355/21.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 03.09.2024.

Суддя