Ухвала

Іменем України

29 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 757/74669/17-ц

провадження № 61-12047ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Шаповалова Руслана Юрійовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним Патенту на промисловий зразок, свідоцтв на знаки для товарів та послуг, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним Патент на промисловий зразок № 35181; визнати недійсними свідоцтва на знаки для товарів та послуг № НОМЕР_1, № НОМЕР_2; зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання повністю недійсним свідоцтв № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 до Державного реєстру патентів України на промислові зразки, щодо визнання повністю недійсними патенту № 35181 та опублікувати ці данні в офіційному бюлетені.

Печерський районний суд м. Києва рішенням від 31 травня 2023 року позов задовольнив. Визнав недійсним повністю Свідоцтво України на знак для товарів та послуг № НОМЕР_1 для всіх товарів Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких він був зареєстрований від дати публікації відомостей про його видачу. Визнав недійсним повністю Свідоцтво України на знак для товарів та послуг № НОМЕР_2 для всіх товарів Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких він був зареєстрований від дати публікації відомостей про його видачу. Визнав недійсним Патент на промисловий зразок № 35181. Зобов`язав Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відповідні відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг у зв`язку із визнанням недійсним повністю свідоцтв України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, а також опублікувати інформацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Зобов`язав Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відповідні відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки, щодо визнання повністю недійсним Патенту № 35181 та опублікувати ці данні в офіційному бюлетені, а також опублікувати інформацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодився з рішенням суду адвокат Білицький П. В. як представник ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Адвокат Білицький П. В. як представник ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності.

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 липня 2024 року клопотання задовольнив. Призначив у справі повторну комісійну судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручив комісії з двох судових експертів, атестованих за спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями». Провадження у справі на час проведення експертизи зупинив.

27 серпня 2024 року адвокат Шаповалов Р. Ю. як представник ОСОБА_1 надіслала через систему «Електронний суд» касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляу до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року в частині призначення у справі експертизи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду в частині призначення експертизи відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Шаповалова Р. Ю. як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року в частині призначення у справі експертизи необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року в частині зупинення провадження у справі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження (пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України).

Пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 252 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті до з`ясування обставин, що мають значення для справи, які можуть бути встановлені лише експертом.

Оскільки оскарженою ухвалою суду апеляційної інстанції призначено повторну комісійну судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до експертної установи, і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд реалізував право, передбачене пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України, та зупинив провадження у справі, що не може вважатися порушенням норм процесуального права. Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі на час проведення повторної комісійної судової експертизу у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Касаційна скарга адвоката Шаповалова Р. Ю. як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року в частині зупинення провадження у справі є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження у справі є законною і обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Шаповалова Р. Ю. як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року в цій частині.

Керуючись пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Шаповалова Руслана Юрійовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним Патенту на промисловий зразок, свідоцтв на знаки для товарів та послуг, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов