Справа № 203/3947/23
Провадження № 2/237/564/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Приходько В.А.,

за участю секретаря судового засідання Жданової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу з відповідачкою у них народився син - ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що шлюб з відповідачкою виявився не вдалим, на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.12.2019 року, шлюб було розірвано.

Неповнолітній син проживає разом з позивачем. Його матір фактично втратила інтерес до сина, створила іншу сім`ю, вийшла заміж та народила іншу дитину та проживає окремо. Сина не відвідує, не цікавиться його життям. ОСОБА_2 передала документи їх сина позивачу та повідомила про те, що вона не заперечує про те, щоб їх син проживав з позивачем. Однак, вказаний факт ніяким чином не оформлений, що є перешкодою у спільному мешканні, пересуванні дитини з батьком.

Позивач зазначає, що проживання дитини з ним відповідає найкращим інтересам дитини. Позивач добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створює необхідні умови для проживання, розвитку та навчання сина.

В той же час, вважає, що проживання дитини з матір`ю не відповідає інтересам дитини, оскільки ОСОБА_2 виїхала до країни-агресора та проживає там. Матір є уродженкою РФ та фактично самоусунулася від участі у вихованні, утримання сина ОСОБА_3 .

Між позивачем та відповідачкою не досягнуто письмової згоди щодо постійного місця проживання сина, тому, на підставі вищевикладеного просить суд визнати місце проживання дитини разом з ним.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду.

В судове засідання представник органу опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно копії рішення Мар`їнського районного суду від 18.12.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до копії довідки від 06.04.2022 року №1202- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки переселенця №1202-, ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики щодо відомостей з ЄІБД ВПО, станом на 16.08.2023 року, ОСОБА_2 народилась у селі Архангельське Хохольського району Воронезької області, зареєстрована у АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 16.05.2022 року.

З відповіді Державної прикордонної служби України вбачається, що в період з 01.01.2022 року станом на 25.07.2023 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями ОСОБА_2 в базі даних не виявлено.

З акту обстеження умов проживання від 03.11.2023 року вбачається, що головним спеціалістом адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради підтверджено фактичне проживання дитини - ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Умови проживання створені належні для повноцінного розвитку та життєдіяльності дитини.

Також, сумісне проживання дитини разом з батьком за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджується актом, складеним головою правління ОСББ за підписом сусідів.

За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Із свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 на дату розгляду справи не досяг десяти років, тому місцем його проживання є місце проживання одного з батьків.

Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Позивач просить суд визначити місцем проживання дитини ОСОБА_3 разом з ним.

Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки в матеріалах справи маються документи, які безперечно свідчать про те, що дитина проживає разом з батьком.

Суд враховує, що спільна дитина сторін тривалий час фактично проживає з позивачем, який добросовісно виконує батьківські обов`язки, створює для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує сина усім необхідним.

Відповідачка не надала обґрунтованих заперечень з приводу місця проживання дитини. Суд належним чином неодноразово повідомляв її про розгляд справи. За таких обставин, суд може взяти до уваги лише докази, надані позивачем.

При цьому суд також вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя В.А. Приходько