КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3459/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року в складі судді Яценко Н. О.,

встановив:

24.11.2021 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 17.01.2019 між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №13539а9кг, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Mazda 6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

12.05.2019 о 09:52 в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграда, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , автомобіля FORD, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_4 , та автомобіля Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

ПрАТ «СК «АРКС» вказувало на те, що згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року ДТП сталася через недотримання ОСОБА_1 пунктів 2.3.б, 13.1 ПДР України.

На момент настання страхового випадку щодо автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 ,діяв договір добровільного страхування наземного транспорту від 17 січня 2019 року №13539а9кг.

Власник пошкодженого транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , звернувся до страховика АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 17 січня 2019 року №13539а9кг.

Згідно з рахунком №1146748_РФ_095513 від 16.05.2019 ДП «Авто Інтернешнл» та Акту виконаних робіт №1146748_ВН_133900 від 28.06.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 91 565,51 грн.

АТ«СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування, розмір якого згідно з розрахунком суми страхового відшкодування та страхового акта № AXА 2467308 склав 87 100,51 грн. Крім цього, 4 465 грн було враховано, як взаємозалік в якості несплачених страхових платежів, що відображено в страховому акті.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_4 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» згідно полісу № АМ/6827921. Зазначеним полісом встановлений ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» в розмірі 100 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

12.07.2019 позивач звернувся до ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № 6080/18/ЦВ.

18.11.2019 ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 57 032,11 грн.

Розрахунок розміру страхового відшкодування, компенсованого ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» відповідно до умов полісу № AM/6827921, за зазначеним вище страховим випадком наступний: відповідно до рахунку № 1146748_РФ_095513 від 16.05.2019 та Акту виконаних робіт № 1146748_BH_133900 від 28.06.2019 вартість відновлювального ремонту Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 91 565,51 грн.

Згідно п. 7.39 (б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу застосовується якщо було виявлено факт відновлювального ремонту згідно інформації з бази даних «AudaHistory».

Експертами ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» було перевірено наявність попередніх ремонтів Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в базі даних «AudaHistory» та було виявлено факт відновлювальних ремонтів транспортного засобу. В базі даних «AudaHistory» була інформація, що кузовні елементи автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , відновлювались ремонтними операціями, тому ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, що становить - 0,49.

Отже, ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до складових, що підлягають заміні та сплачено 57 032,11 грн.

За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову, становить 34 533,40 грн (91 565,51 грн - 57 032,11 грн = 34 533,40 грн).

З урахуванням викладеного, ПрАТ «СК «АРКС» просило стягнути з ОСОБА_1 34 533,40 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 270 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» грошові кошти в розмірі 34 533, 40 грнта судовий збір в сумі 2 270 грн.

26.10.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на ті підстави, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не з`ясована правомірність застосування ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,49, у зв`язку з чим виплата страхового відшкодування склала 57 032,11 грн замість 91 565,51 грн.

Факт відновлювального ремонту автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , базується лише на інформації з бази даних «AudaHistory», яка не підтверджує фактичне проведення ремонтних робіт , оскільки за допомогою цієї програми проводиться певний розрахунок вартості ремонту та технічного обслуговування автомобіля, а причини проведення цього розрахунку можуть бути різні. Належних та допустимих доказів фактичного ремонту автомобіля, який би збігався в часі і обсязі робіт з оціненим названою комп`ютерною програмою, суду не надано. За відсутності документального підтвердження відновлювального ремонту, коефіцієнт фізичного зносу мав би дорівнювати нулю.

Судом першої інстанції було проігноровано клопотання відповідача про залучення ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» в якості співвідповідача з метою доведення правомірності застосування коефіцієнта фізичного зносу при визначенні суми страхового відшкодування, а також пояснення відповідача про те, що для визначення розміру матеріальної шкоди має бути проведена судова автотоварознавча експертиза.

Судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, відповідно до яких покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки завдана шкода не перевищувала ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна», позов задоволено до неналежного відповідача.

Просила витребувати у позивача докази, а саме документальне підтвердження факту проведення ремонтних робіт автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , який би збігався в часі і обсязі робіт з оціненим комп`ютерною програмою «AudaHistory».

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АРКС» не скористалося. Надало письмові пояснення, в яких заперечення відповідача вважало безпідставними та необґрунтованими.

Вважає, що ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» вірно розраховано та застосовано коефіцієнт фізичного зносу до складових, що підлягають заміні та 18.11.2019 сплачено на рахунок позивача 57 032,11 грн.

З огляду на клопотання відповідача про витребування доказів, позивач надав всі наявні у нього докази щодо попередніх ремонтів, а саме: акт огляду ТЗ від 13.03.2014, рахунок №0000686 від 13.03.2014, заява про подію та на виплату; акт огляду від 16.05.20194; акт огляду від 27.10.2015, заява про подію та на виплату та рахунок №АМ-0002703 від 27.10.2015; акт огляду від 27.07.2015.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2019 року між АТ «СК «АХА Страхування» , назву якого змінено на ПрАТ «СК «АРКС» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу « Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

12.05.2019 о 09:52 в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграда, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , автомобіля FORD, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_4 , та автомобіля Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керувала водій ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року встановлено, що дана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3.б, 13.1 ПДР України, яку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф.

Відповідно до рахунку №1146748_РФ_095513 від 16.05.2019 ДП «Авто Інтернешнл» та Акту виконаних робіт №1146748_ВН_133900 від 28.06.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобуMazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 91 565,51 грн.

За наслідками розгляду заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «АРКС» згідно страхового акту № АХА 2467308 та розрахунку страхового відшкодування було визначено розмір страхового відшкодування 91 565,51 грн.

На виконання умов договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 87 100,51 грн та врахував 4 465 грн як взаємозалік несплачених страхових платежів.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_4 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 6827921 (франшиза відповідно до умов полісу складає 0 грн, ліміт за шкоду майну - 100 000 грн).

ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» сплатило на користь ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 57 032,11 грн.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач послався на те, що відповідач, як страхувальник за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 6827921 за завданий збиток повинен відшкодувати різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхуванняназемного транспорту №13539а9кг від 17 січня 2019 року та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом АМ 6827921 у розмірі 34 533,40 грн.

Позивач зазначає, що виплата страхового відшкодування страховиком відповідача відбулася з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,49, тому вказана виплата не у повному обсязі відшкодувала фактичні збитки, що виникли внаслідок зазначеної ДТП.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на недоведеність обставин, що підтверджують правомірність застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначенні суми страхового відшкодування.

За доводами відповідача, коефіцієнт фізичного зносу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП дорівнював нулю, оскільки строк експлуатації транспортного засобу не перевищував 7 років, а належних доказів фактичного ремонту вказаного автомобіля до моменту ДТП суду не надано.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що складові частини автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , до моменту ДТП відновлювали ремонтом, а тому страховиком відповідача було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до складових частин, які підлягали заміні. У відповідності до частини першої статті 1194 ЦК України обов`язок із виплати залишку страхового відшкодування в разі недостатності страхової виплати покладається на винну особу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У справі, яка розглядається, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, виплата страхового відшкодування страховиком відповідача відбулася з вирахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,49 отже, вказана виплата не у повному обсязі відшкодувала фактичні збитки, що виникли внаслідок зазначеної ДТП.

Розмір (коефіцієнт) зносу розраховується за порядком, передбаченим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. (далі - Методика).

Фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Згідно пункту 7.39. Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу І цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Позивач вказує на те, що складові частини транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , відновлювали ремонтом, що є винятком стосовно використання вимог щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює нулю для транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує 7 років. За наданим

Відповідно до розрахунку ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна», коефіцієнт фізичного зносу складає 0,4942, з огляду на те, що кузовні складові КТЗ відновлювалися ремонтом не більше 2-х елементів ( а.с. 139).

На спростування доводів апеляційної скарги про те, що факт відновлювального ремонту автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , базується лише на інформації з бази даних «AudaHistory», яка не є належним доказом фактичного ремонту автомобіля, враховуючи клопотання відповідача про витребування доказів, позивачем надано докази щодо попередніх ремонтів вказаного автомобіля, зокрема:

акт огляду ТЗ від 13.03.2014 (характер пошкоджень - пошкодження боковини задньої лівої, деформація) ; рахунок-фактуру №0000686 від 13.03.2014 ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс»;

акт огляду ТЗ (дефектна відомість) від 27.07.2015, дата ДТП 18.07.2015 ( характер пошкоджень - бампер задній, порізи нефарбованої зони );

акт огляду ТЗ (дефектна відомість) від 27.10.2015 ( характер пошкоджень - поріг правий, деформація 75% в районі задніх дверей, резина заднього правого колеса зруйнована).

Вказані докази додатково підтверджують обставини проведення відновлювального ремонту складових частин кузова та оперення кузова та правомірність визначення суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

За таких підстав доводи відповідача про те, що позов заявлено до неналежного відповідача є необґрунтованими.

Судом першої інстанції було враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також підлягають відхиленню.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суд першої інстанції, встановивши, що сума коштів, яку позивач просить стягнути, є різницею між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи та сумою страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідач не надала доказів на підтвердження своїх заперечень щодо неправильності визначення суми відшкодування завданої шкоди. Правом заявити клопотання про призначення в справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційній інстанції не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук