Провадження № 2/686/655/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/8 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0600 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Олешинська сільська рада, садівниче товариство «Вишенька», кадастровий номер :06:010:0065, з виплатою ОСОБА_3 грошової компенсації. Та просить визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності в рівних частках (по 1/2) на 1/8 частку вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування вимог в позові зазначено, що чоловікові позивачки ОСОБА_3 належала на праві власності яке було зареєстровано 23.07.2016 року, земельна ділянка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і приватним нотаріусом заведено спадкову справу та видано позивачці свідоцтво про право власності на 1/2 частку вказаного об`єкта нерухомого майна. Частину спадкового майна у вигляді 1/2 частки зазначеної земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 прийнято матір`ю останнього відповідачкою ОСОБА_3 та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . І на підставі вказаного відповідачка ОСОБА_3 зареєструвала право власності на 1/8 частку земельної ділянки, за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано по 3/16 частки земельної ділянки.

Позивачка вказує, що станом на час подання позову, відповідач проживає за адресою, яка відмінна від місця знаходження спірної земельної ділянки; їй належить на праві власності 1/4 частка земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0034; між сторонами відсутні будь-які родинні відносини; вони перебувають у неприязних стосунках; відсутня можливість здійснити поділ земельної ділянки на окремі об`єкти нерухомого майна та з метою забезпечення інтересів кожної із сторін, позивачка просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та в справі призначено підготовче засідання.

10 листопада 2023 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшов до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.11.2023 року призначено по справі судову оціночно-земельну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 18.01.2024 року провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням повідомлення від експерта про неможливість надання висновку.

Ухвалою суду від 09.02.2024 року призначено судову оціночно-земельну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта від 15.03.2024 року.

Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених в позові.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представниця ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні 15.05.2024 року представник ОСОБА_7 поклалась на думку суду при вирішення спору по суті.

За клопотанням сторони відповідача в судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_8 , яка вказала, що вона є матір`ю відповідачки ОСОБА_3 та спірна ділянка є важливою для відповідачки. На даній ділянці побудований дачний будинок, який є сімейною пам`яткою, а позивачці ОСОБА_1 ця ділянка не потрібна.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, допитавши свідка ОСОБА_8 , суд, розглянувши справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі, приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що 23.07.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0600 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Олешинська сільська рада, садівниче товариство «Вишенька», кадастровий номер :06:010:065 (копія договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2557).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_8 є матір`ю відповідачки ОСОБА_3 та баба ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_9 , копія свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріальним округом Шульгою Т.А. заведено спадкову справу № 64255392 та видано свідоцтва про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:065, а саме: на 1/2 частину видано ОСОБА_1 ; на 1/8 частину видано ОСОБА_3 ; на 3/16 частини ОСОБА_5 ; на 3/16 частину ОСОБА_6 .

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Сторони визнають те, що між ними склалися неприязні стосунки, внаслідок чого між ними існує спір щодо порядку користування спірною земельною ділянкою.

Оскільки сторони не змогли у добровільному порядку вирішити наявні між ними суперечки щодо спільного використання спірної земельної ділянки, то позивачка звернулася до суду з даним позовом про припинення права власності відповідачки на частку спірної земельної ділянки із грошовою компенсацією вартості такої частки.

При цьому, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Надаючи оцінку доводам сторін в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 316 ЦК визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1).

Відповідно до ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронгі Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Згідно статті 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 365 ЦК передбачені підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 24.11.2021р. у справі № 754/16751/18 зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. […] Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 р. у справі № 908/1754/17 зроблено аналогічний висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3)».

За обставинами справи судом встановлено, що сторони не можуть вирішити питання в договірному порядку, внаслідок чого існує потреба у судовому врегулюванні спору.

На теперішній час позивачці та її дітям на праві власності належить частка в розмірі 7/8 спірної земельної ділянки, а відповідачці - 1/8. За загальною площею спірної земельної ділянки (0,0600 га) на ідеальні частки сторін припадає наступна площа: позивачці і дітям 0,0525 га; відповідачці 0,0075 га, і незначну частку відповідачки виділити в натурі є неможливим, що підтверджується висновком ТОВ «Кайлас-К» від 04.08.2024 року вих. № 030.

За таких обставин твердження відповідачки про те, що припинення її майнових прав на частку у праві власності на спірну земельну ділянку завдасть істотної шкоди її інтересам є необґрунтованими та не підтверджено доказами.

Окрім того, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2023 року відповідачці на праві власності перебуває 1/4 частка земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0034 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 16.12.2021 року.

Стосовно доводів відповідачки щодо належності виконання нею своїх обов`язків, як власника земельної ділянки, в частині сплати членських внесків; вчинення дій матір`ю відповідачки ОСОБА_8 , спрямованих на під`єднання електромережі до земельної ділянки; придбання мотокоси та купівлі матеріалів для заміни віконної системи, то суд зауважує, що ці обставини не мають вирішального значення для правильності вирішення спору, враховуючи підстави та зміст позову.

Отже, за обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивачка та відповідачка, мають неприязні стосунки між собою, внаслідок чого не здатні до договірного (позасудового) порядку врегулювання суперечки з приводу реалізації своїх майнових прав відносно спірної земельної ділянки. Подібна ситуація є підґрунтям для виникнення спорів між сторонами, що має наслідком порушення законних прав та інтересів кожного з них, а отже, вочевидь, не відповідає засадам врегулювання цивільних правовідносин і не сприяє юридичній визначеності правового становища кожної зі сторін, як співвласника спірної земельної ділянки, тому суд приходить висновку, що припинення права власності відповідача на належну їй частку у земельній ділянці з виплатою їй грошової компенсації ринкової вартості такої частки є правомірним, належним та ефективним способом врегулювання спірної ситуації між сторонами, який відповідає засадам справедливості, добросовісності і розумності.

При визначенні суми компенсації суд виходить з того, що відповідно до висновку експерта 3253Е-03/24 за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи по справі від 15.03.2024 року ринкова вартість земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0600 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Олешинська сільська рада, садівниче товариство «Вишенька», кадастровий номер :06:010:065, на дату проведення експертизи склала 101 820 грн. 00 коп.

Стороною відповідача не спростовано даної обставини та не надано суду доказів на спростування такого розміру вартості спірної земельної ділянки.

За таких обставин виплата відповідачці грошової компенсації в розмірі 12 727 грн. 50 коп., внесені позивачкою ОСОБА_1 на депозит Державної казначейської служби України, м. Київ згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 02.05.2024 року, шляхом перерахування цієї суми на користь ОСОБА_3 з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області (; надавач платіжних послуг: Державна казначейська служба України, м. Київ), є домірним та справедливим засобом грошової компенсації припинення права відповідачки ОСОБА_3 на 1/8 частку спірної земельної ділянки.

Таким чином, беручи до уваги предмет та підставу позову, наявність передумов для звернення позивача до суду з даним позовом, відповідність обраного позивачем способу захисту положенням закону та критеріям ефективності, оскільки такий спосіб не лише ефективно захистить законні права та інтереси позивача, яка діє як законний представник неповнолітніх дітей, а й буде адекватним та пропорційно збалансованим з негативними наслідками для відповідачки та її законних прав та інтересів, з`ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, надавши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд приходить до переконання про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог, а відтак, про необхідність їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 77, 81, 83, 89, 102-107, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Припини право власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на 1/8 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0600 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Олешинська сільська рада, садівниче товариство «Вишенька», кадастровий номер :06:010:0065, з виплатою ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 12 727 грн. 50 коп.

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) право власності в рівних частках (по 1/2) на 1/8 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0600 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Олешинська сільська рада, садівниче товариство «Вишенька», кадастровий номер :06:010:0065.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 серпня 2024 року.

Суддя: