У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИЛА:

До Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 .

Як вбачається із змісту поданої заяви, заявник просить встановити факт народження дитини жіночої статті ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, від матері - громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Статтею 317 ЦПК України визначено порядок провадження у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Статтею 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявник просить встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, та вказати себе батьком дитини, в той час зазначаючи, що не перебуває у шлюбі із матір`ю дитини.

Сімейним кодексом України визначено декілька підстав для внесення відомостей про батька.

Частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Так, подана заявником заява в порядку, передбаченому статтею 317 ЦПК України не відповідає вимогам та особливостям провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, подана заява не відповідає меті встановлення факту.

Слід також зазначити, що заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право; суд може вирішувати тільки спір про факт, про стан); мета судового розгляду встановлення наявності або відсутності факту; факт, що встановлюється судом, повинен мати юридичне значення; справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову).

Таким чином, задоволення заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, поданої заявниками, призведе до визнання за ОСОБА_1 батьківства за рішенням суду, що передбачено лише за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Вирішення цього спору неможливо у справі окремого провадження, оскільки для цього необхідно застосовувати засади змагальності цивільного судочинства, які не притаманні окремому провадженню.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність спору про право, то суд відмовляє у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту народження дитини та встановлення даних про батьків.

Водночас, суд роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду із відповідним позовом про захист своїх прав у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. ст. 13, 257, 260, 294, 315, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складення ухвали.

Суддя Леся БУДЗАН