Справа № 523/6879/17
Провадження №2-п/523/67/24
У Х В А Л А

"23" серпня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.02.2018 р. у справі №523/6879/17,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Крупка О.О., про перегляд заочного рішення суду від 16 лютого 2018 року у справі № 523/6879/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, судові повістки, копії ухвали про відкриття провадження, позову з додатками та рішення він не отримував, оскільки проходить військову службу, тому за зареєстрованим місцем проживання не перебуває. Особа, якій вручено копію рішення ОСОБА_3 не є членом родини заявника, а був на той час головою Тузлівської сільської ради, про існування рішення суду ОСОБА_1 дізнався після блокування банківської картки, 07 червня 2024 року ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та 13 червня 2024 року його адвокат - із матеріалами справи, крім того, він заперечує проти позову, оскільки підстав для сплати аліментів у більшому розмірі, ніж визначено законом, немає.

09 липня 2024 року заявнику поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та призначено судовий розгляд.

17 липня 2024 року представником позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 надано відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому вона просить заяву залишити без задоволення. В обгрунтування своєї позиції представниця позивачки зазначає, що 13.06.2018 року по виконанню виконавчого листа №523/6879/17 відкрито виконавче провадження , відповідач усіляко уникає виконання рішень про стягнення аліментів та про зміну розміру аліментів, має заборгованість станом на 20.03.2018 р. у розмірі 29109,09 грн , та станом на 01.05.2024 р. 558041,72 грн. відповідно. Майже 10 років відповідач жодного разу не відвідав доньку та не намагався з нею зустрітися. Доводи про те, що відповідач не знав про існування справи та рішення суду не відповідають дійсності. За матеріалами справи здійснено повідомлення за зареєстрованою адресою. Отримав повістку двоюрідний брат відповідача ОСОБА_6 по лінії батька, також здійснено відправку і за місцем проходження служби та оголошення на сайті суду.

Також представник звертала увагу на те, що відповідач офіційно працевлаштований, оскільки є військовослужбовцем, отримує регулярний дохід. Сума аліментів за попереднім рішенням складала 500 грн щомісячно, що є недостатнім для утримання неповнолітньої дитини. Тому позивачка зверталася з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідач не надав суду жодного обгрунтування та доказу, заперечуючи проти вимог позивачки та неможливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

25 липня 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на заяву про перегляд заочного рішення, за змістом якої представник ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не отримував виклик в судове засідання. Особа, яка розписалася в рекомендованому повідомлені ОСОБА_3 не є членом родини, не мешкає з ним, немає нічого спільного з відповідачем та не контактував з ним, а на той час був головою Тузлівської сільської ради, тому отримання повістки в засідання на 20 листопада 2017 року не свідчить про належне повідомлення. Судова повістка про виклик на 16 січня 2018 року була направлена на польову пошту військової частини, як зазначено на конверті :м.Одеса,65001, але по факту частина знаходилася в Сумській області с.Стецьківка. На 16.01.2018 року повістка, направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулася з відміткою «за закінченням строку зберігання». 08.02.2018 повідомлення на сайті суду. 16.02.2018 матеріали справи не містять жодного підтвердження повідомлення будь-яким чином. Суду та позивачці було достеменно відомо, що відповідач є військовослужбовцем та фізично не може знаходитись за місцем своєї реєстрації, тому повістки, спрямовані за зареєстрованим місцем проживання відповідача і поверталися з відміткою «за закінченням строку зберігання». Єдина повістка, яка була відправлена за місцем служби відповідача, була направлена на польову пошту для службового використання. А ні суд, а ні позивачка не спромоглися дізнатися у відкритому доступі поштову адресу військової частини.

Доводи представника позивача, що вручення судової повістки двоюрідному брату відповідача ОСОБА_7 є належним сповіщенням відповідача є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_3 не є повнолітнім членом сім`ї відповідача, ніколи не проживав та не був зареєстрований за однією адресою із відповідачем. Більш того, відповідачем не підтримувалися стосунки із даною особою і ОСОБА_8 йому не передавався отриманий лист від суду.

Так, позивач зазначає про необхідність збільшення суми аліментів до 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача тільки на тій підставі, що відповідач вже працевлаштований. Зміна зазначеної частки повинна бути обґрунтована. Проте позовна заява не містить жодного доказу, який би доводив необхідність встановлення розміру аліментів у більшій частці, ніж це встановлено законом. Не зрозуміло, на якій підставі суд прийшов до висновку не тільки до самого факту підвищення аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, але й ще необґрунтовано встановив розмір аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача замість законодавчо визначеної частини при відсутності в матеріалах справи будьяких доказів з цього приводу.

Сторони звернулися через своїх представників з клопотаннями про розгляд заяви в їх відсутності та просили врахувати їх доводи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи учасників справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року суд ухвалив заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів, яким позовні вимоги задовольнив, збільшив розмір аліментів та стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття ОСОБА_9 , а саме до 01.01.2029, а також судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Згідно з нормами ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, з огляду на вказану норму для перегляду заочного рішення необхідні вказані умови.

Як вбачається з матеріалів справи для повідомлення відповідача здійснювався його виклик за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 та на військову польову пошту, які поверталися з відміткою за закінченням строку зберігання, також зроблено оголошення на сайті судової влади, а одна із повісток про виклик на 20 листопада 2018 року повернулася з врученням ОСОБА_7 , особі , яка за вказаною адресою проживає, що за вимогами ч.3 ст.130 ЦПК України є належним повідомленням.

Отже, судом вживалися усі засоби повідомлення відповідача про розгляд справи.

Як свідчать відомості в рекомендованому повідомленні 12 квітня 2024 року було вручено копію рішення суду тій же особі Бізікову, відносно якої відповідач стверджує, що він не проживав з ним, а позивачка стверджує, що він є двоюрідним братом відповідача.

Встановлені обставини та надані докази дійсно можуть свідчити про те, що відповідач будучи військовослужбовцем і не проживаючи за вказаною адресою на час розгляду справи, не мав можливості подати свій відзив на позов.

Разом з тим, необхідно звернути увагу на те, що відповідач заперечуючи проти заявлених вимог позивачки не надає суду доказів, які можуть вплинути на рішення суду, тобто в даному випадку, що в нього не змінився майновий стан, тоді як в ході розгляду справи судом було встановлено зміну матеріального стану відповідача, він є військовослужбовцем та отримує дохід, а на час ухвалення 28 січня 2014 року рішення про стягнення аліментів він не був працевлаштованим.

Крім того, відповідачем не надано і повної інформації про періоди перебування на службі і про доходи, які він отримував і отримує.

Окремо необхідно звернути увагу представника відповідача щодо посилання на дату, якою ухвалено рішення та неповідомлення відповідача на 16 лютого 2018 року, останнє судове засідання було призначено на 08 лютого 2024 р, але у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання повне рішення суду було складено 16 лютого 2024 р., відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України.

Отже, дата 16 лютого 2024 р. є датою складення повного рішення, а не датою судового засідання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені ст.288 ЦПК України дві умови для скасування заочного рішення, тому заява не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин доводи відповідача вказують на його незгоду з ухваленим рішенням, що може бути самостійною підставою для оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 260,261,287,288, 354,355ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.02.2018 р. у справі №523/6879/17 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів .

Суддя