Справа №491/849/23
22 серпня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області
у складі: головуючої у справі судді Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,
за участю сторін по справі:
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Магденко» про повернення земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Магденко» про повернення земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
З урахуванням наведених вище обставин позивач звернулася до суду з даною позовною заявою та просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 19 вересня 2023 року.
Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.
Позивач в підготовче судове засідання 19 вересня 2023 року не з`явилась, однак в судове засідання з`явилась її представник, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також просила задовольнити подане нею клопотання про витребування з Любашівської районної державної адміністрації Одеської області та виконавчого органу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області інформацію про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку ОСОБА_2 , оскільки вона самостійно зверталась із заявами щодо отримання вказаної інформації, однак відповіді до цього часу не отримала. Також представник позивача зазначила, що не наполягає на раніше поданих клопотаннях про витребування доказів з Подільської районної держаної адміністрації Одеської області та Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, а саме, інформації про державну реєстрацію права власності та оренди на земельну ділянку ОСОБА_2 , оскільки інформацію від Подільської РДА вона отримала та надала відповідні документи суду для долучення їх до матеріалів справи.
Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань по суті справи від нього до суду не надходило. Відомості про те, що відповідач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не надійшли, оскільки судова повістка про виклик до суду не була направлення адресату через відсутність в суді маркованої продукції.
У зв`язку з тим, що у суду були відсутні відомості про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також необхідністю витребування доказів згідно клопотання представника позивача, підготовче судове засідання було відкладено на 25 жовтня 2023 року.
В підготовче судове засідання 25 жовтня 2023 року позивач не з`явилась, однак з`явилась її представник ОСОБА_1 , яка діє на підставі ордеру серії ВН №1267810 від 20 липня 2023 року, яка висловила думку про можливість призначення справи до розгляду по суті. Позовні вимоги підтримує.
Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося до суду (а.с.84)
В подальшому 25 жовтня 2023 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 19 грудня 2023 року.
19 грудня 2023 року в судове засідання позивач не з`явилась, однак з`явилась її представник, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося до суду (а.с.94).
У зв`язку з наведеним судове зсідання було відкладено на 31 січня 2024 року.
31 січня 2024 року в судове засідання позивач не з`явилась, однак з`явилась її представник, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося до суду (а.с.143), однак судове засідання було відкладено на 13 березня 2024 року у зв`язку з вступом у справу представника відповідача адвоката Комісар Олега Вікторовича, який діє на підставі ордеру серії ВН №1266638 від 25 січня 2024 року.
13 березня 2024 року судове зсідання по справі не відбулось у зв`язку з перебування головуючої у справі судді на лікарняному, а тому розгляд справи було відкладено на 25 квітня 2024 року.
25 квітня 2024 року позивач не з`явилась в судове засідання. повістка про виклик позивачу направлена не була у зв`язку з відсутністю в Ананьївському районному суді Одеської області маркованої продукції.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак 20 березня 2024 року подала до суду клопотання про відкладення судового засідання у справі, призначеного на 25 квітня 2024 року, оскільки вона не має можливості бути присутньою у вказаному судовому засіданні через участь у розгляді іншої справи в Одеському апеляційному суді без застосування режиму відеоконференції (а.с.165-166).
Відповідач в судове засідання не з`явився. Повістка про виклик відповідачу направлена не була через відсутність в суді маркованої продукції.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.164).
Розгляд справи було відкладено на 30 травня 2024 року, однак судове засідання у вказану дату не відбулось через зайнятість судді у іншому провадженні до закінчення робочого часу, а тому розгляд справи будо відкладено на 22 серпня 2024 року.
22 серпня 2024 року в судове засідання позивач не з`явилась, однак з`явилась її представника, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Також просила суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати з розгляду справи, які складаються з сплаченого нею судового збору за подання позову до суду. Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, про які було зазначено як попередній (орієнтовний) розрахунок в позовній заяві а також зазначено в клопотанні представника позивача від 01 грудня 2023 року, то представник позивача повідомила суд, що це попередній розрахунок, який робився на дату подання до суду клопотання про стягнення цих витрат. Додаткового щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу вона звернеться відповідно до ЦПК після ухвалення рішення у справі. Також в судовому засіданні представник позивача не заперечила проти заочного розгляду справи з урахуванням повторної неявки в судове засідання відповідача та його представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося до суду (а.с.194).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.193). заяв чи клопотань від відповідача чи його представника до суду не надходило.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач та його представник своїми процесуальними правами передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України не скористалися та у встановлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву до суду не подали, з зустрічним позовом та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не зверталися.
У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань, при цьому у судові засідання, призначені на 25 жовтня 2023 року, 19 грудня 2023 року, 31 січня 2024 року відповідач та після вступу 26 січня 2024 року у справу і його представник в судове засідання, призначене на 22 серпня 2024 року, не з`явилися без повідомлення причин неявки, водночас представник позивача в судовому засіданні не заперечила проти заочного розгляду справи, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 280 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач та його представник відзив на позовну заяву не подали, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Заслухавши представника позивача, дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Позивачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 18 серпня 2015 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області (а.с.8-10).
Також до позовної заяви додано копію експлікації земельних угідь, зокрема щодо вище зазначеної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , а також копію інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, згідно якої також підтверджується право власності позивача на вище вказану земельну ділянку та міститься інформація про право оренди вказаної земельної ділянки ФГ «Магденко» (а.с.16-18).
Позивач у справі зазначає, що нею не підписувався договір оренди, в тому числі договір оренди землі з ФГ «Магденко», в неї відсутній даний договір.
У зв`язку наведеним представник позивача подала до суду клопотання від 10 серпня 2023 року про витребування від Любашівської районної державної адміністрації Одеської області оригіналу договору оренди землі № б/н, виданого 23 вересня 2019 року, між ФГ «Магденко» та ОСОБА_2 , та матеріали реєстраційної справи Любашівської районної державної адміністрації Одеської області щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки позивача, щодо якої подано позов до суду (а.с.33-36).
Також представником позивача було подано до суду клопотання від 11 вересня 2023 року про витребування від Подільської районної державної адміністрації Одеської області доказів, які мають значення у справі (а.с.38-42).
Клопотання представника позивача було задоволено та до матеріалів справи було долучено запит представника відповідач №6/К-с849 від 14 серпня 2023 року до Подільської районної державної адміністрації про надання інформації (а.с.45), а також відповідь на вказаний запит №3/01-28/451 від 30 серпня 2023 року, надану Подільською районною державної адміністрацією, з якої вбачається, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №3650 «Про утворення та ліквідацію районів» Любашівська районна державна адміністрація Одеської області після процесу реорганізації місцевих державних адміністрацій передала архіви реєстраційних справ з питань реєстрації бізнесу та нерухомого майна до Подільської районної державної адміністрації Одеської області. Згідно даних журналів вхідних реєстраційних справ та журналів обліку-реєстрації заяв та документів, які подає фізична особа або уповноважена особа адміністратору, що надійшли до архіву відділу надання адміністративних послуг Любашівської районної державної адміністрації Одеської області інформація про наявність реєстраційної справи щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 23 вересня 2019 року, укладеного між ФГ «Магденко» та ОСОБА_2 відсутня. Також не мають можливості надати інформацію про місцезнаходження реєстраційної справи щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 23 вересня 2019 року, укладеного між ФГ «Магденко» та ОСОБА_2 про передачу в оренду вказаної земельної ділянки (а.с.44).
Клопотання представника позивача було задоволено та вище вказану відповідь було долучено до матеріалів справи та вивчено під час розгляду справи.
Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування з Любашівської районної державної адміністрації Одеської області та виконавчого органу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області інформації про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку ОСОБА_2 .. Також представник позивача зазначила, що не наполягає на раніше поданих клопотаннях про витребування доказів з Подільської районної держаної адміністрації Одеської області та Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, а саме, інформації про державну реєстрацію права власності та оренди на земельну ділянку ОСОБА_2 , оскільки інформацію від Подільської РДА вона отримала та надала відповідні документи суду для долучення їх до матеріалів справи, а тому вказані клопотання були зняті з розгляду.
09 жовтня 2023 року представником позивача до суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме, відповіді №2/01-28/488 від 20 вересня 2023 року Подільської районної державної адміністрації, наданої на запит представника позивача (а.с.74-76).
Клопотання представника позивача було задоволено та вище вказану відповідь було долучено до матеріалів справи та вивчено під час розгляду справи.
11 жовтня 2023 року на виконання узвали суду від 19 вересня 2024 року від Управління «Центр надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області надійшов лист (а.с.82), з якого вбачається, що з урахуванням абзацу 6 п.1 ч.1 ст.9 Закону України, а також роз`яснення листом Міністерства юстиції України від 19 лютого 2021 року №654/19.2/32-21 зберігачем реєстраційних справ об`єктів нерухомого майна, розміщених на території колишнього Любашівського району на даний час є Подільська районна державна адміністрація. Відповідно до діючого законодавства не передбачено передачу та зберігання архіву реєстраційних справ органам місцевого самоврядування, а тому Управління «Центр надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради не володіє документами, оскільки не є зберігачем реєстраційних справ. З даного питання рекомендують звернутися до Подільської районної державної адміністрації.
На підставі викладеного ухвала суду від 19 вересня 2023 року була направлена для виконання до Подільської районної державної адміністрації Одеської області та 19 жовтня 2023 року на виконання вказаної ухвали від Подільської районної державної адміністрації Одеської області надійшла відповідь (а.с.85) про те. що заданими архівного відділу районної державної адміністрації запитувані документи до архівного відділу на постійне зберігання не надходили. Додатково повідомляють, що згідно передавального акта Любашівської районної державної адміністрації запитувані документи до Подільської районної державної адміністрації Одеської області не передавались, в підтвердження чого до вказаної відповіді додали архівну довідку від 18 вересня 2023 року №08-01-20/189, видану архівним відділом Подільської районної державної адміністрації Одеської області (а.с.86), відомості у якій відповідають інформації, наданій у вище вказаній відповіді. Крім того відповідно до вказаної архівної довідки архівному відділу не відомо про місцезнаходження документів щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та оригіналу договору оренди землі, виданого 23 вересня 2019 року між ФГ «Магденко» та ОСОБА_2 про передачу в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
Крім того за час розгляду ані відповідачем, ані його представником суду не було надано доказів укладення договору оренди земельної ділянки від 23 вересня 2019 року №б/н між ФГ «Магденко» та ОСОБА_2 , хоча відповідач та його представник належним чином повідомлялись про дати, час та місце судових засідань, а тому їм було достеменно відомо про дати, час та місце судових засідань, однак своїми правами, визначеними цивільно-процесуальним законодавством, відповідач та його представник, як зазначалось вище, за час розгляду справи не скористались.
Суд вважає, що оскільки позивач стверджує про не укладення спірного договору, то саме на відповідача покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення вищевказаного договору, оскільки зі свого боку позивач через свого представника надала суду та забезпечила отримання судом доказів, які спростовують факт укладення між позивачем та відповідачем оспорюваного договору оренди земельної ділянки.
При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.1 cт.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 7 ст.81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням положень ч.7 ст.81, ст.84 ЦПК судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази, про які просила представник позивача у своєму клопотанні, тобто, було дотримано та забезпечено процесуальних прав сторони позивача, які також має і сторона відповідача, однак сторона відповідача своїми процесуальними правами не скористались.
Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином суду не надано для дослідження договір оренди землі, який оспорює сторона позивача, і суду не відомі всі істотні умови цього договору.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
У частині першій статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Згідно зі статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація змін, припинення, набуття речового права здійснюється на підставі судового рішення про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, факт укладення оспорюваного договору оренди землі між сторонами не підтверджено належними і допустимими доказами, а навпаки спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що «відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».
Отже, судом встановлено, що волевиявлення позивача на укладення договору оренди землі у встановлений законом спосіб не відбулося, оскільки доказів, що правочин був нею підписаний, не надано, тобто цей правочин є неукладеним, а відповідач не спростував цієї обставини, позивач, як власник спірної земельної ділянки, має намір розпорядитися належними їй земельними ділянками на власний розсуд, витребувавши земельну ділянку та, визнавши відсутнім право оренди з подальшим його скасуванням, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Твердження сторони позивача про те, що позивач не укладала договір оренди землі та не підписувала його, залишились неспростованими відповідачем.
Факт реєстрації речового права оренди спірної земельної ділянки не може заміняти договір про таке право, так як згідно положення ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. І лише після виникнення речового права оренди таке підлягає державній реєстрації.
У правовій системі України доктрина venire contra faktum proprium (заборони суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-59гс14).
Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
Разом з тим, статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Зазначена норма виключає можливість укладення спірних договорів шляхом вчинення конклюдентних дій.
Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Враховуючи ту обставину, що договір оренди між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Магденко» є неукладеним, тому і відсутні законні підстави для користування земельною ділянкою орендарем на підставі договору оренди.
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 19 лютого 2024 року по справі № 567/3/22 Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону N 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Відповідачем прав та обов`язків за спірним договором оренди землі не набуто і правовідносини за ними не виникли, а тому зайняття земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_2 , фактичним користувачем - відповідачем Фермерським господарством «Магденко» є неправомірним.
Суд вважає, що усунення перешкод у користуванні належної ОСОБА_2 земельної ділянки шляхом витребування її у відповідача та повернення спірної земельної ділянки її власнику, з огляду на те, що права та обов`язки сторін договором оренди землі не виникли через їх неукладеність, є ефективним способом захисту порушених прав позивача.
Оскільки факт укладення договору оренди землі не підтверджено належними та достатніми доказами, державна реєстрація права оренди ФГ «Магденко» на підставі договору оренди, існування якого суду не підтверджено, не може вважатись законною.
Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 1073 гривні 60 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 1073 гривні 60 копійок.
Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, про які зазначено в позовній заяві та в клопотанні представника позивача від 01 грудня 2023 року, суд враховує пояснення представника позивача, надані в судовому засіданні до закінчення судових дебатів, де вона зазначила, що судові витрати позивача на правничу допомогу, про які зазначено в її клопотанні це попередній розрахунок, який робився на дату подання до суду відповідного клопотання (заяви). Додаткового щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу вона звернеться відповідно до ЦПК протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.
Тому, враховуючи позицію представника позивача, суд приходить до висновку про недоцільність під час ухвалення цього рішення вирішення питання розподілу судових витрат позивача на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 84, 89, 137, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 352, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Магденко» про повернення земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення виготовлено 30 серпня 2024 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.