СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4714/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку конкретного користування житловою квартирою, розмежування особистого рахунку між власниками квартири та укладення окремих рахунків на надання житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку конкретного користування житловою квартирою, розмежування особистого рахунку між власниками квартири та укладення окремих рахунків на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Зокрема, зазначено про необхідність доплатити судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

23.07.2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву на виконання ухвалу суду разом із квитанцією про здійснення операції на суму 1231 гривні 20 копійок.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 (п`ять) днів з моменту отримання ухвали суду у зв`язку із відсутністю у квитанції всіх належних відомостей, що перешкоджає можливості перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

19.08.2024 року ОСОБА_1 подала до суду лист-уточнення щодо зарахування коштів на оплату судового збору.

Заява передана судді 26.08.2024 року.

Дослідивши подану заяву, наявні матеріали справи, суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім викладеного Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, що визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як вбачається зі змісті ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року, підставою для продовження строку на усунення недоліків стало те, що квитанція від 22.07.2024 року, яку позивач надала до суду, не містить належних відомостей для встановлення факту сплати судового збору.

19.08.2024 року ОСОБА_1 надала суду лист-уточнення керуючого ТВБВ №10026/0129 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філії-Головного управління по м. Києву та Київській області №б/н зі змісту якого вбачається, що клієнт ОСОБА_1 заплатила платіж за судовий збір 22.07.2024 року в сумі 1 211 грн. 20 коп. на реквізити: отримувач ГУК у м. Києві, р/р 0026009, код отримувача 37993783, але не вказала реквізити платника, а саме: ІПН платника ОСОБА_1 - НОМЕР_1 , та код бюджетної класифікації 22030101, та код сплати 101. Просив зарахувати вищенаведену суму грошових коштів як оплату за судовий збір на рахунок УК у Святошинському районі/Святош. р-н,/22030101, за коректними вищевказаними даними платника, а саме по ідентифікаційному коду клієнта - НОМЕР_1 .

Суд зауважує, що ні до компетенції в.о. керівника апарату суду, якому адресований даний лист-уточнення, ні до компетенції судді не входять повноваження зараховувати невірно сплачені кошти як оплату судового збору.

Реквізитами для сплату судового збору за подачу позову до Святошинського районного суду м. Києва є: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Святош.р-н/22030101 ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; Рахунок отримувача -UA0026009.

Квитанція, яка була надана суду позивачем 23 липня 2024 року зазначених відомостей не містила. Крім того, вказана квитанція від 22.07.2024 року не містила ні даних щодо платника, призначення платежу.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ч. 9 ст. 185 ЦПК України передбачає, що заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

При перевірці зарахування судового збору, станом на 28.08.2024 року, встановлено, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету (перевірка здійснювалась також враховуючи відсутність реєстраційного номеру платника податків ОСОБА_1 ).

Таким чином, вимоги суду відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16 та 23 липня 2024 року не виконані.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивач не усунув недоліки позовної заяви, то подану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст.185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

З огляду на те, що позивачем недоліки поданої позовної заяви не усунуті у відповідності до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року у повному обсязі, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 185, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку конкретного користування житловою квартирою, розмежування особистого рахунку між власниками квартири та укладення окремих рахунків на надання житлово-комунальних послуг - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Горбенко