Справа № 689/1352/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05.09.2024 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчик О.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Фурман Н.Л.,

представника позивачів - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні селища Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ярмолинецької селищної ради про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницькій області, в якому просять визнати за ними: за ОСОБА_2 право власності на 2/3 житлового будинку загальною площею 64,9 кв. м. літ. А-1, а також на 2/3 господарських будівель та надвірних споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_3 право власності на 1/3 житлового будинку загальною площею 64,9 кв. м. літ. А-1, також на 1/3 господарських будівель та надвірних споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказали, що їхній матері та, відповідно бабусі, ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право власності на будинок від 04 травня 1991 року належить будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Згідно вказаного свідоцтва будинок належав до колгоспного двору, головою двору якого була ОСОБА_4 , свідоцтво видано на підставі рішення Ярмолинецького районної ради №24/6 від 29 березня 1990 року.

Станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_4 та позивачам належало по 1/3 частки у спільній сумісній власності будинку кожному. Після смерті матері ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_2 , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті. Отже, ОСОБА_2 успадкувала 1/3 житлового будинку після смерті матері ОСОБА_4 , та її частка складає 2/3 житлового будинку, частка ОСОБА_5 складає 1/3 житлового будинку.

Згідно відповіді нотаріуса від 14.06.2024 року позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видано 04 травня 1990 року Ярмолинецькою селищною радою Хмельницької області на ім`я ОСОБА_4 , як голові колгоспного двору. Крім того, оригінал правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння відсутній.

А тому, щоб захистити свої майнові права позивачі звернулися до суду.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача Ярмолинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі та при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ,належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 15 квітня 1991 року в погосподарському номері за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 донька; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 - онука.

Дані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 04.05.1990 р.; довідкою Ярмолинецької селищної ради №764 від 27.05.2024 року; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 виданим 28.07.2011 року, в якому вказано прізвище дружини після одруження « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.01.1996 року.

Після смерті ОСОБА_4 , її спадкоємцем є дочка ОСОБА_2 , яка на день смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ярмолинецької селищної ради №449 від 10.04.2024 та спадковою справою №53/2024, заведеною після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках.

Враховуючи викладені норми закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що кожному з членів колгоспного двору ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ) станом на 15.04.1991 року належало по 1/3 частині будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216ЦК України передбачено, що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні застосовуються з 1 липня 1990 року.

Таким чином, після смерті матері ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_2 успадкувала 1/3 частку майна колгоспного двору, яка належала матері за життя, тобто є власником 2/3 частки.

Частка ОСОБА_8 складає 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Враховуючи наведене, а також пояснення представника позивачів про те, що оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння втрачений, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

За заявою позивачів судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, ст.ст. 16,328,1218,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст.2,10,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 житлового будинку загальною площею 64,9 кв. м. літ. А-1, а також на 2/3 господарських будівель та надвірних споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 житлового будинку загальною площею 64,9 кв. м. літ. А-1, а також на 1/3 господарських будівель та надвірних споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчик О.М.