Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/329/24
Провадження № 2/936/100/2024
28.08.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - cудді Павлюка С.С.
при секретарі - Хміль В.Я.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
та представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець справу за позовом ОСОБА_1 до релігійної організації «Свято-Успенський чоловічий монастир Мукачівської єпархії Української православної церкви» про визнання протиправним дій державного реєстратора Воловецького районного управління юстиції Кураха Михайла Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису та рішення державного реєстратора Воловецького районного управління юстиції Кураха Михайла Михайловича,
Позивач звернувся в суд з позовом до релігійної організації «Свято-Успенський чоловічий монастир Мукачівської єпархії Української православної церкви» про визнання протиправними дій державного реєстратора Воловецького районного управління юстиції Кураха Михайла Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису та рішення державного реєстратора Воловецького районного управління юстиції Кураха Михайла Михайловича.
25.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.04.2024 Державного реєстратора Воловецького районного управління юстиції Кураха Михайла Михайловича виключено з кола відповідачів у даній справі.
Ухвалою суду від 23.07.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, пояснення дали аналогічні викладеним у позові, просили такий задовольнити.
Представник відповідача вважає позов безпідставним та необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому додатково пояснила, що позивач міг сам звернутися із відповідними заявами про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором, котрий у свою чергу не може бути відповідачем у цій справі.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2009, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Розтоцької сільської ради від 17.07.2009 за №74 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок «А» площею 104,41 кв. м., стайня «С» площею 20 кв. м., сіношопа «Щ» площею 16 кв. м., вбиральня «Б» площею 1,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки №369427183 від 12.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було з`ясовано, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 156.26, житлова площа (кв.м): 90.18. Номер відомостей про речове право: 4689676. Тип речового права: право власності. Дата, час державної реєстрації: 17.02.2014 10:20:50. Державний реєстратор: ОСОБА_4 , Воловецьке районне управління юстиції, Закарпатська обл. RRP-4HKLNR82B. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10953972 від 17.02.2014 10:49:24, ОСОБА_4 , Воловецьке районне управління юстиції, Закарпатська обл. Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер: 17852954, виданий 17.02.2014, видавник: реєстраційна служба Воловецького районного управління юстиції.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 за №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV).
Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1952-IV).
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); - відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; - відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Згідно ч. 4 ст. ст. 9 Закону № 1952-IV Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч.4 ст. 15 Закону №1952-IV).
Як встановлено відповідно до ч. 1 та 2 ст. 19 Закону 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов`язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень №868 від 17.10.2013, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна змінилася його адреса).
Матеріали справи свідчать, що державний реєстратор усупереч вимог Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не встановив відповідності заявлених прав і поданих на реєстрацію документів, з яким закон або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, зокрема наявності за адресою АДРЕСА_1 нерухомості вже раніше зареєстрованої за іншою особою на підставі інших правовстановлювальних документів.
Проте, державним реєстратором не перевірено відповідність поданих до державної реєстрації документів вимогам законодавства, як того вимагає п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону №1952.
Відповідно до п.28 Порядку №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Так, відповідно до частини першої статті 24 наведеного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об`єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
З аналізу матеріалів справи та норм права, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах у державного реєстратора існували наявні підстави для відмови релігійній організації «Свято-Успенський чоловічий монастир Мукачівської єпархії Української православної церкви» у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищезазначене майно.
Суд зазначає про те, що вимога позивача про визнання незаконним запису про державну реєстрацію та рішення державного реєстратора реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції Курах Михайла Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10953972 від 17.02.2014 10:49:24. щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкта: загальна площа (кв.м): 156.26, житлова
В частині даної позовної вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію, суд зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №834-VIII від 26.11.2015, що набув чинності з 01.01.2016, до Закону №1952-IV внесено зміни шляхом викладення його в новій редакції.
Так, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України №834-VIII врегульовано питання внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.
Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.
Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію та рішення державного реєстратора реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції Курах Михайла Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10953972 від 17.02.2014 10:49:24. щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкта: загальна площа (кв.м): 156.26, житлова
Наведеними законодавчими нормами прямо передбачені дії посадових осіб реєстраційної служби у випадку скасування судом певних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Окрім того, суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з подальшим повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1211,20 гривень судового збору, що були сплачено при поданні позовної заяви.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити частково.
Стягнути з відповідача релігійної організації «Свято-Успенський чоловічий монастир Мукачівської єпархії Української православної церкви» на користь позивача ОСОБА_1 1211,20 гривень судового збору.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: релігійна організація «Свято-Успенський чоловічий монастир Мукачівської єпархії Української православної церкви», місце знаходження: с.Кічерний, 101 Мукачівський район Закарпатська область, ЄДРПОУ №26463915;

Повний текст рішення виготовлено 03.09.2024

Суддя Павлюк С.С.