ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 645/3063/19

провадження № 22ц/818/2669/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 , представник скаржника - ОСОБА_2

заінтересовані особи - ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року в складі судді Сілантьєвої Е.Є.

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, звернулась до суду скаргою на дії приватного виконавця.

Скарга мотивована тим, що вона є боржницею на підставі виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова № 645/3063/19 від 25 серпня 2020 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 199 371,83 грн.

Вказала, що 27 червня 2023 року її родичі виявили в поштовій скриньці конверт з повідомленням про результати оцінки майна, датованим 23 червня 2023 року, яке було надіслано приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В., і в цей же день повідомили її про це.

Зазначила, що з вказаного повідомлення приватного виконавця вона дізналась про постанову про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року у виконавчому провадженні № 71626568і про звіт про оцінку майна від 17 червня 2023 року. Копії вказаних документів виконавцем їй не направлялись.

Вказала, що аналогічні дії щодо опису та арешту майна боржника раніше вже проводились в межах попереднього виконавчого провадження № 63165681 державним виконавцем Кошелевою О.С.Так, у 2021 році виконавець описала, арештувала, вилучила і передала на зберігання до Харківської філії Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України майно (жіночі сумки), вилучене з приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , яке вона орендувала, без дозволу суду на проникнення в приміщення, а також без дозволу від неї як орендаря чи від власника. Крім того, державним виконавцем вилучено майно, яке їй не належало, оскільки вона лише реалізовувала його як товар в магазині, а власницею була постачальниця - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 . На вказані дії державного виконавця подано скаргу, яку не розглянуто. Майно після вилучення зберігається у Державному підприємстві «Сетам».

Це ж саме майно описав та наклав арешт постановою від 17 травня 2023 року приватний виконавець Кудряшов Д.В. Подальші дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. з цим майном, а саме його повторний опис та арешт, є протиправними, оскільки приватний виконавець отримав доступ до майна, що перебувало на збереженні, невідомим шляхом.

19 квітня 2023 року у виконавчому провадженні № 63165681 прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, якою припинено арешт майна боржника. Отже, на момент здійснення опису та накладення арешту на майно 17 травня 2023 року приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. зазначене майно незаконно утримувалось в Харківській філії Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, представники якого не мали права зберігати, передавати, надавати доступ, розпоряджатись майном (жіночі сумки), в тому числі не мали права надавати доступ до цього майна приватному виконавцю Кудряшову Д.В.

Також вказала, що попередня постанова про опис та накладення арешту майна від 30 листопада 2021 року, складена державним виконавцем Кошелевою О. С., була чинною. До того ж, майно початково вилучено незаконно, без дозволу суду на проникнення до приміщення, та майно не є її власністю. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення та не пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження, однак воно вилучено ще 30 листопада 2021 року. Після повторного опису та повторного накладення арешту на майно у постанові від 17 травня 2023 року приватний виконавець Кудряшов Д.В. не надав їй копію цієї постанови та копію постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Зазначила, що постанова приватного виконавця про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання винесена з недотриманням десятиденного строку, наданого законом для досягнення сторонами виконавчого провадження згоди щодо вартості майна. Крім того, у грудні 2021 року вона письмово повідомляла державного виконавця Кошелеву О.С. про визначену боржником вартість майна, вилученого 30 листопада 2021 року, та надавала документи на підтвердження вартості цього майна, і така вартість відрізняється від вартості майна в звіті про оцінку майна, а приватним виконавцем не проведено рецензування звіту про оцінку майна.

Також, приватний виконавець Кудряшов Д.В. мав повідомити її про результати визначення вартості чи оцінки майна не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. Однак, повідомлення про результати оцінки майна датоване 23 червня 2023 року, а звіт про оцінку майна - 17 червня 2023 року.

Вказала, що будь-яких інших документів, окрім повідомлення про результати оцінки майна, у виконавчому провадженні № 71626568 приватним виконавцем на її адресу не направлялось.

Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 незаконно отримав доступ до майна боржника, здійснив опис та арешт її майна, чим порушуються її права. При цьому, діяв без дозволу суду на проникнення в приміщення Державного підприємства «Сетам», де знаходилось майно, і не мав права доступу до майна боржника, так як зазначене майно боржника знаходилось в приміщенні Державного підприємства «Сетам» незаконно. Отже, всі подальші дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. щодо майна боржника (жіночі сумки) є незаконними.

Просила:

зупинити реалізацію майна, фактично вилученого 30 листопада 2021 року у неї за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвою О.С. відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30 листопада 2021 року, а також того ж самого майна відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року в рамках виконавчого провадження № 71626568;

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 у частині винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 для проведення оцінки майна у виконавчому провадженні № 71626568 незаконними та скасувати постанову;

визнати результати звіту про оцінку майна від 17 червня 2023 року у виконавчому провадженні № 71626568 - недійсними;

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 у частині винесення постанови про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року - неправомірними;

постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року - скасувати;

вилучене майно повернути боржнику ОСОБА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року скаргу представника боржника ОСОБА_6 - адвоката Гулієва Іса Муса огли на дії приватного виконавця - задоволено;

зупинено реалізацію майна боржника, фактично вилученого 30 листопада 2021 року у боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвою О.С. відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30 листопада 2021 року, а також того ж самого майна відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року в рамках виконавчого провадження № 71626568 до набрання рішення по цій справі законної сили;

визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 у частині винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 для проведення оцінки майна у виконавчому провадженні № 71626568 та в частині винесення постанови про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року - неправомірними;

постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 для проведення оцінки майна від 18 травня 2023 року - скасовано;

визнано результати звіту про оцінку майна № 14/23 від 17 червня 2023 року у виконавчому провадженні № 71626568 - недійсними;

постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. в рамках виконавчого провадження № 71626568 про опис та арешт майна боржника № 71867125 від 17 травня 2023 року - скасовано.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги боржниці.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Боржницею надано підроблені докази на підтвердження своїх доводів щодо належності вилученого у 2021 році майна іншій фізичній особі-підприємцю задля умисного ухилення від виконання рішення суду. Власниця товару до державного виконавця не зверталась. Оскільки вилучене майно перебувало на зберіганні у Державному підприємстві «Сетам», у приватного виконавця був відсутній обов`язок звертатись до суду з поданням про надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи. Посилання суду на ухвалу за результатами розгляду скарги боржниці на дії державного виконавця щодо вилучення майна у 2021 році є помилковими, оскільки оскаржувані у цій справі дії приватного виконавця вчинені до постановлення вказаної ухвали від 26 липня 2023 року. Виконавець не зобов`язаний здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, та боржниця до нього з відповідними вимогами не зверталась.

02 липня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» від ОСОБА_1 через представника надійшло клопотання - заперечення на апеляційну скаргу. 05 липня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представником боржниці уточнено назву поданого документа та надано докази його направлення учасникам справи. Вказала, що апеляційна скарга необґрунтована, та ОСОБА_3 не спростовує висновку суду першої інстанції. Арешт з майна (жіночі сумки) боржника припинено 19 квітня 2023 року у зв`язку з закінченням виконавчого провадження, але майно боржнику фактично не повернуто і незаконно утримувалось без накладеного арешту в Державному підприємстві «Сетам», яке не мало право ним розпоряджатись та надавати до нього доступ. Приватний виконавець Кудряшов Д.В. 17 травня 2023 року діяв без дозволу суду на проникнення в приміщення Державного підприємства «Сетам», а відтак всі подальші дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. щодо майна боржника (жіночі сумки) є незаконними.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 27 серпня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем, в порушення законодавства, без підтвердження належності майна боржнику здійснено опис та арешт майна, яке належить іншій особі, а тому дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. щодо арешту майна та призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, є незаконними. Майно безпідставно перебувало у Державному підприємстві «Сетам», та приватний виконавець мав звернутися до суду з поданням про надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи. Результати звіту про оцінку майна є недійсними, оскільки оцінювачем не проводився огляд майна. Вимоги щодо зупинення реалізації арештованого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню до набрання судовим рішенням по цій справі законної сили.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість згідно договору суборенди приміщення в розмірі 228 341,83 грн, що складається з трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 28 970,00 грн та інфляційного збільшення боргу у розмірі 199 371,83 грн. На виконання рішення суду Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 645/3063/19 від 25 серпня 2020 року (а. с. 155 том 1).

30 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63165681 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

21 вересня 2021 року виконавче провадження №63165681 передано з Основянсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

У той час ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність та орендувала магазин за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення якого належить іншій особі.

ОСОБА_1 уклала договір поставки товару від 30 червня 2021 року, згідно якого фізична особа-підприємець ОСОБА_4 поставляла їй товар для реалізації. За умовами договору майно є власністю фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до моменту його продажу (реалізації).

30 листопада 2021 року державний виконавець Холодногірсько -Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєва О. С. без рішення суду проникла до приміщення вказаного магазину, де здійснила опис майна, про що складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Майно передано на зберігання до Державного підприємства «Сетам» (а. с. 24-27, 175-177 том 1).

18 січня 2022 року виконавче провадження № 63165681 передано з Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 173 том 1).

Постановою старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Колісникова К.В. від 19 квітня 2023 року у виконавчому провадженні № 63165681 виконавчий лист № 645/3063/19, виданий 25 серпня 2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, повернуто стягувачу за його заявою. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а. с. 164-165 том 1).

Надалі стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. (а. с. 155 том 1).

20 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71626568 з примусового виконання виконавчого листа № 645/3063/19, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 25 серпня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 228 341,83 грн (а. с. 141-142 том 1).

Того ж дня в рамках виконавчого провадження № 71626568 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. винесено постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної суми винагороди (а. с. 157-158 том 1).

25 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. на адресу директора Харківської філії Державного підприємства «СЕТАМ» направлено запит-вимогу приватного виконавця про надання інформації щодо майна боржника фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 , яке передано на відповідальне зберігання в рамках виконавчого провадження № 63165681 (а. с. 163 зворот том 1).

17 травня 2023 року у виконавчому провадженні № 71626568 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 (жіночі сумки) та призначено відповідальним зберігачем представника за довіреністю Державного підприємства «Сетам» Габунія В.Г. (а. с. 130-132 том 1).

18 травня 2023 року до приватного виконавця надійшла заява стягувача ОСОБА_3 , в якій він повідомляв, що він і боржниця не досягли згоди щодо вартості арештованого майна, в зв`язку з чим просив призначити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для визначення вартості арештованого майна (а. с. 162 зворот том 1).

18 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 71626568 та призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_5 (а. с. 143-150 том 1).

17 червня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 надано звіт № 14/23 про оцінку майна, згідно якого ринкова вартість рухомого майна, а саме: товарів за 120 позиціями, що визначена для реалізації на електронних торгах складає 95 216,00 грн без урахування ПДВ (а. с. 128-129 том 1).

23 червня 2023 року приватний виконавець Кудряшов Д.В. надіслав рекомендованим листом боржниці ОСОБА_1 на адресу, визначену в виконавчому листі, повідомлення про результати проведеної оцінки арештованого майна, яке отримано нею 27 червня 2023 року (а. с. 18-23 том 1).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2023 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, скаргу представника боржниці ОСОБА_7 - адвоката Гулієва Іса Муса огли на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , державний виконавець Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєва О. С. - задоволено. Визнано поважними причини пропущення строків подачі скарги на дії державного виконавця та поновлено строк для подачі даної скарги. Визнано дії державного виконавця Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвої О.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30 листопада 2021року неправомірними. Постанову державного виконавця Халодногірсько - Новобоварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвої О.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30 листопада 2021 року - скасовано (а. с 119-121, 199-204 том 1).

У ході розгляду вказаної скарги судами встановлено, що дії державного виконавця Кошелєвої О.С. 30 листопада 2021 року щодо опису та арешту майна є незаконними, оскільки державний виконавець проникла до приміщення магазину без вмотивованого рішення суду на примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, порушивши вимоги закону. Державним виконавцем, в порушення законодавства, без підтвердження належності майна боржнику, здійснено опис та арешт майна, яке належить іншій особі, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (Hornby v. Greece, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (ZHOVNER v. UKRAINE, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено заходи примусового виконання рішень, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зазначена норма є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень у особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи і у разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 337/2402/22 (провадження № 61-7442св23) зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22 (провадження № 61-11005св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 459/2046/20 (провадження № 61-18675св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Пунктом 4 частини 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Частиною 1 статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як встановлено судом, 17 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. описано та арештовано майно, яке перебувало у Державному підприємстві «Сетам» як вилучене у боржниці ОСОБА_1 при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвою О.С. 30 листопада 2021 року.

На час проведення приватним виконавцем виконавчих дій щодо опису та арешту майна воно перебувало на зберіганні у приміщенні Державного підприємства «Сетам», яким було надано доступ до майна. Отже, приватний виконавець не проникав до такого приміщення примусово, тобто не мав потреби звертатися до суду з поданням в порядку статті 439 ЦПК України.

Приватний виконавець Кудряшов Д.В. законно провів опис майна та наклав на нього арешт. Будь-яких процесуальних порушень з боку приватного виконавця не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що майно вилучено державним виконавцем у 2021 році незаконно, що підтверджується судовими рішеннями за її скаргою на дії державного виконавця, та після зняття арештів при закінченні виконавчого провадження безпідставно перебувало у приміщенні Державного підприємства «Сетам», не можуть бути взяті до уваги, оскільки не свідчать про незаконність дій приватного виконавця. Предметом оскарження наразі є саме дії приватного виконавця щодо опису і арешту майна боржника у виконавчому провадженні № 71867125 у травні 2023 року, а не державного виконавця у виконавчому провадженні № 63165681 у листопаді 2021 року. Законність чи незаконність дій державного виконавця при вилученні майна не впливає на законність дій приватного виконавця щодо нього. Майно продовжувало перебувати у приміщенні Державного підприємства «Сетам», та боржниця не вживала будь-яких дій щодо його повернення. Дії державного виконавця Кошелєвої О.С. щодо опису та арешту майна (коштів) боржника від 30 листопада 2021 року визнано неправомірними ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2023 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, тобто на час вчинення оскаржуваних дій приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. попередні дії державного виконавця щодо цього майна незаконними визнані не були.

До того ж, ОСОБА_1 визнала, що описане та арештоване виконавцем майно їй не належить, перебувало у неї лише на реалізації як товар, та за договором поставки до моменту реалізації є власністю постачальника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 . Зазначені обставини також встановлювались судами при розгляді скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця ОСОБА_8 .

За таких умов, відсутні підстави вважати, що майнові права чи інтереси ОСОБА_1 як боржниці у виконавчому провадженні порушені та підлягають захисту.

Інша особа, яка не є стороною виконавчого провадження і вважає, що майно, на яке було накладено арешт, належить їй, а не боржниці, зокрема, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , може самостійно звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Такі висновки відповідають викладеним у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 359/4329/16-ц (провадження № 61-14004св18), від 19 березня 2020 року у справі № 554/4577/19 (провадження № 61-4748ск20), від 13 березня 2023 року у справі № 341/1976/15-ц (провадження № 61-313св22).

Отже, встановивши, що постанова приватного виконавця Кудряшова Д. В. від 17 травня 2023 року про опис та арешт майна прийнята відповідно до закону, і він діяв в межах своїх повноважень, а ОСОБА_1 не довела порушення її майнових прав у зв`язку з прийняттям вказаної постанови, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 щодо скасування вказаної постанови, визнання дій приватного виконавця з опису та арешту майна неправомірними та повернення майна.

Також колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню й вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання дій приватного виконавця щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна у виконавчому провадженні незаконними і скасування відповідної постанови від 18 травня 2023 року та визнання недійсними результатів звіту про оцінку майна від 17 червня 2023 року, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 15 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

За змістом частин першої, третьої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки майна виконавець виносить постанову про залучення суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, який зобов`язаний надати письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до частин першої, шостої статті 9 вказаного Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно із частинами першою, другою статті 12 Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Національний стандарт є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу.

Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 2-3894/09 (провадження № 61-8199св23).

Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17.

Водночас, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, від 20 липня 2022 року у справі № 910/10956/15, постанова Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №520/2218/2020, від 08 листопада 2023 року у справі № 761/38243/21).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Тобто Закон визначає, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.

Згідно з частиною четвертою статті 57 Закону № 1404-VIII виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, під час здійснення виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає банк, тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В інших випадках Закон № 1404-VIII не передбачає обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 442/649/17, від 08 листопада 2023 року у справі № 761/38243/21, від 01 травня 2024 року у справі № 569/24240/21, від 08 серпня 2024 року у справі № 824/10/23.

Як вбачається з матеріалів справи, дії приватного виконавця Кудряшова Д. В. щодо залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості майна та його постанова від 18 травня 2023 року відповідали вимогам статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням того, що 18 травня 2023 року до нього надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про те, що він і боржниця не досягли згоди щодо вартості арештованого майна, та в якій він просив призначити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для визначення вартості арештованого майна (а. с. 162 зворот том 1).

Будь-яких доказів досягнення згоди щодо вартості майна між стягувачем і боржником, а також доказів щодо вартості майна, відмінної від визначеної у звіті від 17 червня 2023 року, ОСОБА_1 не надано.

До того ж, у матеріалах справи немає доказів того, що, отримавши повідомлення про звіт про оцінку майна, ОСОБА_1 скористалася законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензуванням звіту з оцінки.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_1 в цій частині, фактично надав оцінку діям оцінювача, а не діям приватного виконавця, тоді як у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Виходячи з наведеного, оскільки ОСОБА_1 не довела, що дії та рішення приватного виконавця Кудряшова Д. В. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», не спростувала відомості, що містяться у звіті про оцінку майна, підстави для задоволення вимог її скарги відсутні.

Крім того, суд першої інстанції помилково застосував положення статей 150-151 ЦПК України та задовольнив вимогу ОСОБА_1 щодо зупинення реалізації вилученого у неї майна як захід забезпечення її скарги.

Пунктами 2-3 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640сво19) зробив висновок, що «суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення реалізації майна, оскільки згідно з положеннями норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця».

Положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Зазначене відповідає висновкам, яких дійшов Верховний Суд у постановах від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640 сво19), від 27 квітня 2022 року у справі № 372/2183/15-ц (провадження № 61-2444св21).

Отже, оскільки вимоги боржниці про зупинення реалізації арештованого майна по суті є заявою про вжиття заходів забезпечення позову, які не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця, у задоволенні такої вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звільнені від сплати судового збору як особи з інвалідністю другої групи, та скарга боржниці задоволенню не підлягає, судовий збір відноситься за рахунок держави, і його розподіл апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374, ст. ст. 376, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, на дії приватного виконавця - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 29 серпня 2024 року.