КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/1931/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/431/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Таскомбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ольшевської І.О.,-

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із названим позовом.

Позивачі просили: визнати незаконною державну реєстраційну дію та зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 37797656, вчинений 14 серпня 2020 року о 17:58:58 годині державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною про проведену державну реєстрацію права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.): 139, 5 житлова площа (кв.м): 88,1, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53648267 від 18 серпня 2020 року о 08:33:19 год. за АТ «Таскомбанк»; зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.): 139,5, житлова площею (кв.м.): 88, 1, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що 20 квітня 2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Імуноген-Україна» укладеногенеральний договір про надання банківських послуг.

ТОВ «Імуноген-Україна» зобов`язалось повернути банку кредитні кошти в межах генерального ліміту 6 700 000 грн 00 коп. та сплатити всі передбачені договором проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген - Україна», між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір та передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Додатково в забезпечення виконання зобов`язань, між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду із позовом, позивачі зазначали, що у вересні 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнались, що відповідач 14 серпня 2020 року звернув стягнення на майно в порядку позасудового врегулювання.

Позивачі вказували, що не отримували від відповідача документів з вимогами, не передавали добровільно відповідачу предмет іпотеки у власність. Вважали, що відповідачем порушено вимоги ст. 37 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення вартості предмета іпотеки при зверненні стягнення на іпотеку в позасудовому порядку.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Скасованозаходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2022 року у справі № 752/1931/21.

Зобов`язано Управління державного казначейства у Голосіївському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 522 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 11грудня2023 року скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Таскомбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити.

Представник АТ «Таскомбанк» заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Імуноген-Україна» укладено генеральний договір про надання банківських послуг.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген - Україна», між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладені іпотечні договори.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) зазначено, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Так, між юридичними особами АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Імуноген-Україна» укладено кредитний договір.

Між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АТ «Таскомбанк» виник спір щодо нерухомого майна, яке є предметом забезпечення виконання кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо віднесення спору до юрисдикції господарського суду є правильним та ґрунтується на вимогах Закону.

Суд першої інстанції вірно встановив, що поручителями пред`явлено позов до банку відповідно до договору поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, у зв`язку з цим вказаний спір має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір має розглядатись в порядку ст. 19 ЦПК України, як спір щодо визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 11 грудня 2023 постановленаз додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко