Справа № 930/1582/24
№2/930/634/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2024 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Загребельному С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Головенка Євгена Васильовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що йому належить 21/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору дарування частини житлового будинку від 02 лютого 1995 року.

Крім того, згідно Інформаційної довідки з ДРРП № від 13.06.2024 року та Витягу з ДЗК про земельну ділянку від 13.06.2024 року за №НВ-024 йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0072 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 (тобто під належною мені частиною вказаного вище будинку) в м. Немирів Вінницького району (колишній Немирівський) Вінницької області.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 20.12.2023 р. № 278, виконаного ФОП ОСОБА_9 за технічними можливостями 21/100 частини житлового будинку може бути поділено. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: житловий будинок літ. «А», загальною площею 31,3 м2, житловою площею 10,9 м2, що складається: «7-3» - кухня площею 20,4 м2, «7-4» - кімната площею 10,9 м2.

Фактично позивач користується житловим будинком літ. «А», загальною площею 31,3 кв. м. Житловий будинок має окремий вхід.

Між сторонами, як співвласниками нерухомого майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження нерухомого майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто.

В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач та його представник - адвокат Головенко Є.В. в судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги позивача визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування частини житлового будинку від 02 лютого 1995 року ОСОБА_1 є власником 21/100 частки у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № від 13.06.2024 року та Витягу з ДЗК про земельну ділянку від 13.06.2024 року за №НВ-024 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки :01:001:0552 площею 0,0072 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 20.12.2023 №278 ФОП ОСОБА_9 за технічними показниками 21/100 частини житлового будинку може бути поділено. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: житловий будинок літ. «А», загальною площею 31,3 м2, житловою площею 10,9 м2, що складається: «7-3» - кухня площею 20,4 м2, «7-4» - кімната площею 10,9 м2.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

На підставі ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспіврозмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Виходячи з положень підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності.

Таким чином, на підставі вище викладеного, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які перешкоди для припинення права спільної часткової власності між сторонами на об`єкт нерухомого майна та для виділу у натурі в самостійні об`єкти нерухомого майна їх часток домоволодіння, що належать позивачу та відповідачам на підставі правовстановлюючих документів в зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки при цьому цільове призначення домоволодіння не зміниться, законні права та інтереси інших осіб порушені не будуть.

Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, виявили бажання виділити належні їм частки в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, зважаючи на те, що відповідачі визнали вказані позовні вимоги в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 328, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 12, 211, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

Виділити у натурі у приватну власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житловий будинок літ. «А», загальною площею 31,3 м2, житловою площею 10,9 м2, що складається: «7-3» - кухня площею 20,4 м2, «7-4» - кімната площею 10,9 м2, та припинити його право спільної часткової власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко