Справа № 195/953/24
Провадження № 2/195/279/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Левкович І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у березні 2024 року вона дізналась, що на майно її померлого чоловіка - ОСОБА_2 накладений арешт.

Так, 15.02.2024 року вона звернулась до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з майна її померлого чоловіка - ОСОБА_2 відповідно до ВП № 4062720 від 16.11.2006 року. Однак, листом від 30.04.2024 року вих. №154566 від Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) їй було надано відповідь, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.04.2024 року № 376073143 встановлено, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження, арешт нерухомого майна № 4062720 від 16.11.2006 року накладений відповідно до постанови АЕ 948704 з ориг АА476710, 27.10.2006, ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області. Тому, відповідно до частини 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, на праві приватної власності її чоловіку належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, видане Зорянською сільською Радою народних депутатів Томаківського району Дніпропетровської області від 30.12.1992 року та рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2021 року.

Відповідно до рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2021 року, справа №195/1809/21, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено, а саме свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане Зорянською сільською Радою народних депутатів Томаківського району Дніпропетровської області від 30 грудня 1992 року на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Отже, відповідно до інформації, наданої листом від 30.04.2024 року вих. №154566 на житловий будинок її чоловіка накладено арешт, так як інше майно у нього відсутнє.

На сьогоднішній день позивачка оформлює спадкові права після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , однак нотаріус в усній формі відмовляє їй у переоформленні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , так як на нього накладено арешт.

Своє боргове зобов`язання перед ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області її чоловік - ОСОБА_2 виконав у повному обсязі.

Тому, відповідно до вищевказаного так як її чоловік виконав свої зобов`язання щодо ВП № 2393050, арешт з його нерухомого майна, накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.11.2006 року № 4062720 - повинен бути знятий.

Безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Оскільки виконавче провадження № 2393050, по відношенню до її чоловіка - ОСОБА_2 , було завершено, і арешт з майна не знято, вона змушена звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду, так як є спадкоємицею.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належний чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення від 08.07.2024 року. Однак, будучи належним чином, повідомлений про розгляд справи, не надав відзив на позов та заяви про визнання позову або заяви про розгляд справи за відсутності свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.76 , ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1, 3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-ІІV від 02.06.2016 року арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» у п. 4 роз`яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Судом були встановлені наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 квітня 2016 року Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області громадянин ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років, актовий запис №84 від 20.04.2016 року, зареєстрованого Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно листа завідувача Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області В. Балашової громадянку ОСОБА_1 повідомлено, що Марганецька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області ліквідована і з 12 червня 2024 року Друга Нікопольська державна нотаріальна контора не виконує її обов`язки.

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого 30 грудня 1992 року Зорянською сільською радою народних депутатів Томаківського району Дніпропетровської області громадянину ОСОБА_2 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно листа Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області № 154566 від 30.04.2024 року виконавче провадження №2393050, яке було відкрито 29.09.2006 року на підставі виконавчого листа від 14.07.2006 року №1-45/06, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 1020 грн. на користь держави. Виконавче провадження було закінчено 07.07.2008 року на підставі постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області, заміну покарання у вигляді штрафу в сумі 1020 грн., кримінальним покарання у вигляді громадських робіт на 300 годин. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.04.2024 року № 376073143 встановлено, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження, арешт нерухомого майна № 4062720 від 16.11.2006 року накладений відповідно до постанови АЕ 948704 з ориг АА476710, 27.10.2006, ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області. Тому, відповідно до частини 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Довідка видана виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджує, що на день смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона була зареєстрована з ним за однією адресою. Таким чином, позивач ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , а тому має право звернутися з позовом до суду про зняття арешту зі спадкового майна.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вимоги діючого законодавства України, обставини справи, виходячи з того, що виконавче провадження ВП №2393050 від 29.09.2006 року було закінчене 07.07.2008 року на підставі постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області, якою замінено покарання у вигляді штрафу в сумі 1020 грн., на кримінальне покарання у вигляді громадських робіт на 300 годин, накладений арешт не було знято, строки сплинули та справа виконавчого провадження знищена, в контексті ст. 55 Конституцій України, позивач позбавлена права оформити спадщину після смерті свого чоловіка, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачкою, оскільки ця вимога зазначена позивачкою в позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги громадянки ОСОБА_1 до Нікопольської відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладений 27.10.2006 року Державною виконавчою службою у Томаківському районі Дніпропетровської області на підставі постанови АЕ 948704 ориг АА 476710.

Стягнути з громадянки ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ):37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Повний текст судового рішення виготовлено 30.08.2024 2024 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), код ЄДРПО: 35004297, місцезнаходження юридичної особи: 53211, м. Нікополь, Дніпропетровської області, вул. Отаманська, буд. 2.

Суддя: Л. В. Колодіна