Справа № 758/9583/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Лукавої Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (надалі за текстом - відповідач), третя особа: ОСОБА_2 (надалі за текстом - приватний нотаріус Хара Н.С.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.05.2018 року приватним нотаріусом Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 3108, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 7872 від 19.04.2013 у розмірі 47 750,60 грн.

На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Павелків Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Позивач вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки виконавчий напис вчинено за відсутності доказів про безспірність заборгованості та на підставі договору, не посвідченого нотаріально.

З цих підстав звернулася до суду з позовом, просила визнати виконавчий напис № 3108 від 03.05.2018 року таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

12 серпня 2024 представник позивача подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій просив задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнути на користь позивача з відповідача 50% судового збору у зв`язку із визнанням позовних вимог, справу розглянути без участі представника відповідача.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Згідно із ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша ст. 76 ЦПК України).

Так, відповідно до позовної заяви, позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

До позовної заяви позивачем було долучено копію договору № 7-24 про надання правової (правничої) допомоги від 25.01.2024, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Вадима Сологуба», копію додаткової угоди № 1 від 14.03.2024 до договору № 7-24 від 25.01.2024 року, копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 30.07.2024 до договору № 7-24 від 25.01.2024 року та копію квитанції від 04.04.2024 про сплату на користь «Адвокатське бюро «Вадима Сологуба» 7 000 грн за договором № 7-24 від 25.01.2024 року.

Так, відповідно до п. 2.2 договору № 7-24 від 25.01.2024 року, правова допомога надається шляхом усного або письмового консультування, складання проектів необхідних процесуальних документів, листів, чаяв, скарг, претензій, позовних заяв, клопотань, апеляційних чи касаційних скарг тощо, складання проектів договорів (правочинів), адвокатських запитів тощо, надання послуг щодо захисту інтересів в органах судової влади.

Згідно з п 4.1. договору, за послуги, які надаються Адвокатським бюро, позивач сплачує гонорар, розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до даного договору. У п. 1 додаткової угоди № 1 від 14.03.2024 до договору № 7-24 від 25.01.2024 року зазначено, що позивач сплачує бюро гонорар у розмірі 7 000 грн за надання правової допомоги у суді першої інстанції за подання позову про визнання виконавчого документа таким, то не підлягає виконанню, що включає в себе: вивчення матеріалів справи, вивчення судової практики, підготовка та подання позовної заяви до суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та у разі необхідності, представництво інтересів в суді, підготовка клопотань, заяв, пояснень, відповідей заперечень.

Як вбачається з копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 30.07.2024 до договору № 7-24 від 25.01.2024 року, Адвокатським бюро було надано позивачу правову допомогу у наступному об`ємі: вивчення матеріалів справи - витрачено дві години; вивчення судової практики - витрачено три години; підготовка позовної заяви - витрачено чотири години; підготовка заяви про забезпечення позову - витрачено дві години; формування позовної заяви, копіювання додатків та подання - витрачено дві години.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги, що дана справа є справою незначної складності, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, що зумовлено наявністю узгодженої та усталеної судової практики по даній категорії справ, у даній категорії справ існує відпрацьована адвокатська практика, а обсяг досліджених доказів є невеликим.

Вивчивши надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку про доведеність факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі

Водночас, з огляду на складність справи та обсяг виконаних робіт, заявлений позивачем розмір витрат суд вважає необґрунтовано завищеним.

А відтак, виходячи з критеріїв розумності та співмірності, та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 % витрат зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити;

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3108 від 03.05.2018 року, який було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною;

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень;

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок;

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок згідно з квитанціє № 0784-0213-9897-2058 від 01.08.2024 року;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, );

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (адреса: 01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, офіс 215);

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Гребенюк