Справа № 309/1157/24
Провадження № 2-з/309/18/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Волощук О.Я.

при секретарі Кальчевій Д.О.

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гринюк Г. В. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: управління Держгеокадастру в Закарпатській області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: управління Держгеокадастру в Закарпатській області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

До початку судового розгляду представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гринюк Г. В. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження та проведення будь-яких робіт на спірній частині земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Форма та зміст заяви про забезпечення позову визначений статтею 151 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Подана заява не відповідає формі і змісту заяви про забезпечення позову, визначеним, зокрема, ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а саме заявником не зазначено: повне найменування заявника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Заявником необґрунтовано необхідності забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову заявник ставить питання про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. Однак, в якості її обґрунтування навів лише норми права та довільні міркування щодо ймовірного порушення його прав, якщо позов не буде забезпечений, а рішення суду буде ухвалене на його користь. Жодного конкретного обґрунтування щодо ризиків, які тягнуть необхідність застосування судом обраного заявником способу забезпечення його вимог, щодо реальних фактів і обставин, які свідчать про ймовірність відчуження відповідачем спірного майна, заява представника позивачки не містить. Будь-якими доказами необхідність такого забезпечення позову заява не підтверджується.

Необґрунтовані також заходи забезпечення позову, які заявник просить застосувати.

У заяві заявником не визначено межі, в яких належить накласти арешт, не конкретизовано майно, на яке слід накласти арешт, не вказано яке значення по справі має майно, на яке заявник просить накласти арешт, не зазначено конкретного переліку дій, заборону вчинення яких заявник просить встановити, не обґрунтовано необхідності застосування арешту щодо нерухомого майна та необхідності заборони вчинення будь-яких дій щодо спірного майна. За таких причин суд позбавлений можливості вирішити питання накладення арешту на майно та встановлення заборони на вчинення певних дій щодо майна.

Крім того, всупереч положень ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, про що уповноваженими спеціалістами Хустського районного суду складено акт про відсутність вкладень від 30.08.2024 р.

При цьому дописане в заяві твердження про наявність квитанції про сплату судового збору в матеріалах справи не відповідає дійсності, оскільки попередня заява позивача про забезпечення позову разом із доданими матеріалами була повернута останньому ухвалою Хустського районного суду від 25.07.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно положень ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Керуючись ст.ст. 149-153, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Гринюк Г. В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборону вчинення будь-яких дій щодо майна повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний термін з моменту проголошення.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О. Я.