Справа №:523/8225/24
Провадження №: 2/755/6422/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2024 р. Дніпровський районного суду м. Києва Яровенко Н.О. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 16 травня 2024 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Дніпровського районногосуду м.Києва від 18 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Позивачам надано строк для усунення недоліків строком у три дні з дня отримання позивачами ухвали. Позивачам було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію ухвали суду було надіслано на адресу позивача зазначені у позовній заяві, про що свідчить трекінг поштового відправлення.

Ухвала згідно даних укрпошти на день постановлення ухвали не вручена, конверт 01.09.2024 року поваернуто до суду з відміткою "За закінченням встановленого терміну зберігання".

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Водночас, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (п. 41, Заява N 3236/03) суд наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, станом на 03..09.2024 року недоліки позовної заяви не усунуто, позовна заява з усіма доданими до неї документами, підлягає поверненню на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 353-354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя Н.О.Яровенко