Справа № 181/1159/23
Провадження № 2/181/24/24
"28" серпня 2024 р. с-ще. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Літвінової Л.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Острянин В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулося АТ «Комерційний Банк «ГЛОБУС» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Філь О.Є. від 23 серпня 2023 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
11 жовтня 2023 року від представника відповідача адвоката Нижник А.А. надійшло клопотання відповідно до якого, прохала суд зобов`язати позивача надати копію позовної заяви та додатків роздрукованих шрифтом розміром не менше "10" з використанням параметрів печаті "одна сторінка на одному аркуші".
Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінової Л.Ф. від 20 листопада 2023 року цивільну справу прийнято до провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року продовжено розгляд справи та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.06.2018 року між АТ КБ «Глобус» та ОСОБА_1 укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №04/214 на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту.
Крім того, у даній Заяві-Анкеті зазначено, що відповідач, підписавши її, поміж іншим: 1) акцептував публічну пропозицію банку на укладення цього Договору, яка розміщена на сайті банку www.globusbank.com.ua, і беззастережно приєднався до умов цього Договору. Договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої та підписаної відповідачем Заяви-анкети (пункт 1); 2) погодився з тим, що ця заява-анкета разом з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Розрахунком орієнтовної суми сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки складають Договір, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Всі терміни, визначення яких не наведено у цій Заяві-Анкеті, вживаються у значеннях викладених у Договорі (пункт 2); підтвердив, що на момент укладання заяви-анкети попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості,видів та предметів супутніх послуг та цілком з ними згоден. Також ознайомлений з діючими картковими лімітами, Тарифами, умовами Програми кредитування, Правилами користування міжнародними платіжними картками (пункт 3); 3) доручив банку самостійно (без надання окремих розрахункових документів) в порядку та в строки, визначені Договором, списувати кошти на умовах договірного списання зі свого поточного (карткового) рахунку, та будь-яких інших рахунків, відкритих у АТ «КБ «Глобус»(пункт 8).
У судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог укладеного Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки укладеного шляхом підписання заяви-анкети №04/214, відповідачем було отримано платіжну картку № НОМЕР_3 , що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_1 про отримання картки.
Також банком на підтвердження укладення Договору крім підписаної відповідачем Заяви-анкети надано копію Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), Додаток №2 до Договору Правила користування платіжними картками ПАТ «КБ «Глобус» та Додаток №3 до Договору Публічна пропозиція ПАТ «КБ «Глобус», Додаток №1 Тарифний план «Запасочка», копії паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позичальника.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та утворенням заборгованості АТ «КБ «Глобус» направляло на адресу позичальника ОСОБА_1 письмову вимогу № 1-1804 від 02.05.2023 про сплату простроченої заборгованості.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.
У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.
Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.
Відтак, у законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «КБ «Глобус»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Аналогічні висновки наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданим до позовної заяви договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) та додатком №1 до Договору Тарифним планом «Запасочка», відповідач ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету №04/214 про приєднання до Договору про відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), а тому умови викладені у договорі приєднання, а також тарифи передбачені в тарифному плані «Запасочка» суд не вважає такими, що погоджені позичальником.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Однак у підписаній заяві-анкеті №04/214 про приєднання до Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки між сторонами було погоджено наступні відсоткові ставки: фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (% річних) - 42%; процентна ставка в пільговий період кредитування (% річних) - 0,0001%; проценти за користування недозволеним/простроченим овердрафтом (% річних) 50%.
Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2684 грн 00 коп.
Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1583,56 грн.
Позивачем також до суду подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн 00 коп.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Указана судова практика є незмінною.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи.
Разом з тим, враховуючи положення п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3540,00 грн.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 28 серпня 2024 року.

Суддя Л. Ф. Літвінова