Справа № 539/2717/24
Провадження № 2/539/966/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Даценка В.М.,

за участю секретаря Шрейтер С.О.,

представника позивача адвоката Гарбазей Д.О.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2020 з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви, тобто з 26.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості зі сплати аліментів немає.

03.09.2021 він уклав шлюб з ОСОБА_5 . Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його дружина ОСОБА_7 займається доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку таким чином на його утриманні перебуває троє осіб діти ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_8 і розмір його витрат становить близько 67%.

Позивач вказує, що на даний час він проходить службу в управління патрульної поліції Черкаської області. Відтак, в силу збройної агресії РФ проти України змушений відбувати у відрядження в зону бойових дій, що вимагає належного забезпечення усіма засобами захисту, які в силу неналежного фінансування не може забезпечити МВС України. Таким чином має потреби у грошових коштах для захисту свого життя та можливості виконання свого обов`язку утримання дітей та дружини.

На підставі вищевикладеного позивач прохає зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття.

У відзиві на позов відповідача ОСОБА_1 прохає у задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відмовити посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Так, відповідачка вважає, що сукупний дохід позивача перевищує прожитковий мінімум на всіх членів його сім`ї, а його дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, 09.02.2023 придбала транспортний засіб Volkswagen Golf 2011 р.в. при цьому у розпорядження позивача є транспортний засіб Volkswagen Golf 2001 р.в., який придбано також у шлюбі 14.12.2021 та зареєстровано на дружину останнього. Відповідачка вказує, що позивач вводить суд в оману про відсутність заборгованості з 2020 року, оскільки він умисно не сплачував аліменти зі стипендії ще з 2020 року по травень 2024 року. Позивач не приймає участі у розвитку сина, а всі хвороби та подальші реабілітації проходять під її опікою та контролем цілком і повністю. Обсяг обов`язків позивача звузився до поговорити з дитиною по телефону 5-10 хвилин раз на декілька днів. Крім того, вважає, що позивач на даний час сплачує 25% від доходу, а вигадані і нічим не підтверджені витрати у 67% на дружину і дітей з нього не утримуються, це його добровільні витрати. Зміна сімейного стану платника аліментів та народження у нього ще однієї дитини в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов.

Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечили з підстав, вказаних у відзиві на позов.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши сторони, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2020 з позивача ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви, тобто з 26.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується його копією (а.с.8).

З 03 вересня 2021 року по даний час позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

Таким чином на даний час на утриманні позивача перебуває ще одна малолітня дитина від другого шлюбу.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивач зазначав, що після призначення аліментів одружився і у нього народжилася друга дитина, що істотно впливає на його матеріальний стан.

Разом із тим, факт того, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів (така позиція викладена в постанові КЦС ВС № 688/4308/23 від 22.07.2024 року).

У справі відсутні докази, які б з вказували на значне погіршення матеріального становища батька після присудження аліментів.

З наданих матеріалів справи вбачається, що дохід позивача складає приблизно 35 000 грн на місяць, з яких він сплачує близько 8000 грн аліментів на дитину від першого шлюбу.

Таким чином, наведені цифри не дають підстави прийти до висновку про те, що зменшення аліментів з 1/4 на 1/5 (приблизно на 1500 грн) істотно впливатиме на матеріальний стан позивача.

Суть доводів позивача зводиться до того, що сума коштів, яку він витрачає на дитину, є значно більшою за ту, що витрачає відповідачка, з огляду на різні суми їх заробітних плат. Цей дисбаланс збільшиться після того, як він почне виконувати обов`язки в зоні бойових дій.

Однак, суд відхиляє такі заперечення, оскільки СК України встановлює взаємний обов`язок батьків утримувати дитину, що не є тотожним рівності витрат батьків на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд визначає розмір виплат з урахуванням можливостей кожного з батьків.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Навпаки, на підставі відомостей про доходи, отриманих з декларації позивача, судом встановлено істотне збільшення доходів останнього.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (така позиція викладена в постанові ВС від 16.09.2020 року № 565/2071/19).

Враховуючи викладене позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.09.2024.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко