КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

установив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У лютому 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дикий Ю.О. заявив клопотання про витребування доказів та призначення експертизи.

Просив суд, призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6) з попередженням експертів про кримінальну відповідальність.

На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставити питання: Чи виконано в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, поштового переказу з трек-номерами 726 (у лівому верхньому куті) та 940 (у правому нижньому куті), дата вручення 11.05.2018 р. в графі «Розписка в одержанні» підпис від імені ОСОБА_2 саме ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), чи іншою особою?

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21) для проведення судової почеркознавчої експертизи в порядку частини третьої статті 107 ЦПК України оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу з трек-номерами 726 (у лівому верхньому куті) та 940 (у правому нижньому куті).

Витрати пов`язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи покласти на позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2024 року клопотання було задоволено, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено ч. 1 ст. 103 ЦПК України, оскільки позивачем до матеріалів справи вже було долучено Висновок експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» №1054/11/2023 від 10 листопада 2023 року, отриманий на замовлення безпосередньо ОСОБА_2 , з аналогічних питань, які заявлені позивачем у клопотанні про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відібрання зразків експериментальних підписів здійснюється в судовому засіданні, до призначення у справі експертизи та зупинення провадження у справі, а почеркознавча експертиза документів проводиться за наявності їх оригіналів, а тому призначення експертизи за відсутності зібраних судом матеріалів є передчасним, як і зупинення провадження у справі.

Крім того, в порушення вимог ст. 104 ЦПК України в оскаржуваній ухвалі судом не було вказано перелік матеріалів, що надаються для дослідження, що унеможливлює встановити, які саме матеріали слід дослідити експерту.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, в обґрунтування якого зазначила, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до підстав визначених ч. 1 ст. 103 ЦПК України, оскільки дослідження обставин належності її підпису на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №726 входить до предмету доказування і встановлення зазначеної обставини потребує наявних у експерта спеціальних знань у сфері іншій ніж право.

Зазначає, що сам апелянт заперечує проти наданого нею Висновку експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» №1054/11/2023 від 10 листопада 2023 року та висловлює сумніви, щодо його правильності.

Вказує, що оскаржувана ухвала ніяким чином не вплинула на права та обов`язки ОСОБА_1 .

Зазначає, що суд отримує та відбирає у сторони вільні та експериментальні зразки почерку, витребовує необхідні матеріали і зразки для дослідження лише після постановлення відповідної ухвали, які в подальшому направляє експерту.

Вказує, що відсутні недоліки форми та змісту оскаржуваної ухвали, які б унеможливлювали проведення експертизи, чи свідчили б про незаконність ухвали суду першої інстанції.

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Дикого Ю.О. про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що експертизу в даній справі необхідно провести для встановлення істини у вказаній справі враховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 ст. 103 ЦПК України).

Отже, зважаючи на викладені норми закону, визначення експертної установи та питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, сторони мають право лише запропонувати питання та експертну установу.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах даної справи міститься клопотання ОСОБА_2 від 20 листопада 2023 року про долучення доказів, в тому числі Висновок експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» №1054/11/2023 від 10 листопада 2023 року, який було отримано на замовлення позивача, з аналогічних питань, що заявлені ОСОБА_2 у клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи.

Зазначений вище Висновок експерта від 10 листопада 2023 року не визнаний судом першої інстанції необґрунтованим, або таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем по справі заперечуються висновки експерта, викладені в проведеній на замовлення позивача експертизі від 10 листопада 2023 року.

Отже, оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а саме ч. 1 ст. 103 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи наявний висновок експерта з аналогічних питань, що заявлені позивачем у клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи.

Разом з тим, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню; інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до пп. 1.1. п.1 Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5), Основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Згідно з пп. 1.3. п.1 Розділу І Науково-методичних рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням (пп. 1.5. п.1 Розділу І).

Матеріали справи свідчать про відсутність оригіналу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу з трек-номерами 726 (у лівому верхньому куті) та 940 (у правому нижньому куті).

Судом першої інстанції було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зазначений вище оригінал рекомендованого повідомлення.

Однак, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було зазначено, які документи з вільними зразками, підпис ОСОБА_2 у яких презюмується, підлягають дослідженню.

Оскаржувана ухвала суду не містить висновків про те, на підставі яких документів та зразках підпису має бути проведено почеркознавче дослідження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на те, що при зверненні до суду з клопотанням про призначення експертизи позивач не вказувала, які саме збиваючі фактори (хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни, незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю, алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо) існували під час виконання підпису ОСОБА_2 .

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено висновок про призначення експертизи з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога апеляційної скарги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, що пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі №530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18) наведено висновок про те, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з направленням справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи, що у цій справі апеляційний суд не змінив рішення суду першої інстанції та не ухвалив нове, а направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2024 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба