Справа № 154/2141/21 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А.
Провадження № 22-ц/802/859/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників у місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозпродільної системи «Волиньгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозпродільної системи «Волиньгаз» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 10 листопада 2020 року представниками позивача за адресою домоволодіння ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 під час огляду приладу обліку газу було обстежено вузол обліку, а саме: лічильник газу типу G 4 марки «METRIX» (заводський номер 03000), який було демонтовано для проведення його повірки, про що в цей день було складено акт «обстеження вузла обліку газу» №495, акт «на демонтаж лічильника газу в житловому фонді» №б/н.

У позові вказано, що того ж дня, 10.11.2020 року, представником Володимир-Волинського відділення АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у домоволодінні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено несанкціонований газопровід, про що в присутності відповідача складено Акт про порушення №494 від 10.11.2020 року.

Позивач зазначає, що 12.11.2020 року вказаний акт було розглянуто комісією з розгляду актів про порушення АТ «Волиньгаз» та прийнято рішення про визначення необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості у відповідності до абзацу 2 пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ. Протокольним рішенням комісії проведені розрахунки, в яких визначено необліковані об`єми природного газу, що були використані у вказаному об`єкті, які становлять 9 129, 78 м3 на суму 69616, 00 грн.

Позивач покликається на те, що 31.12.2020 року відповідачем ОСОБА_5 було підписано Акт про надання послуг №80023268 від 31.12.2020 року за необлікований (донарахований) об`єм природного газу на суму 69616,00 грн, проте вона не здійснила заходів з погашення суми завданих збитків.

В ході розгляду справи ухвалою суду першої інстанції від 11 квітня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , яка є співвласником домоволодіння, в якому виявлено несанкціонований газопровід.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласників житла в користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» 69616,00 грн матеріальних збитків та сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» завдані збитки в сумі 69616 гривень 00 копійок та стягнуто на користь позивача по 1135 гривень судового збору з кожного відповідача.

Не погодившись із даним рішення суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову повністю. Зазначає про відсутність належних доказів, які підтверджують їх вину у встановленні несанкціонованого газопроводу, а також факт здійснення споживання газу відповідачем через несанкціонований газопровід в обхід лічильника газу.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» не погодилося із викладеними в апеляційній скарзі твердженнями та вважає її безпідставною і необґрунтованою, спростовує аргументи апеляційної скарги тим, що позивачем подано належні докази виявлення у помешканні, що належить на праві власності відповідачам, несанкціонованого газопроводу, а також стверджує, що факт вчинення вказаного порушення оформлено і зафіксовано відповідно до вимог закону, а тому вважає рішення законним і обгрунтованим, таким, що підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту наявності у будинку, що належить на праві спільної часткової власності відповідачам, несанкціонованого газопроводу, стягнувши в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача шкоду, заподіяну позивачу внаслідок порушення правил підпункту 1 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

З такими висновками в частині розміру стягнення завданих збитків з відповідачів не в повній мірі погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач АТ «Волиньгаз» є оператором газорозподільної системи - суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії № 1258 від 23.04.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на розподіл природного газу, газу (метану) вугільних родовищ здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності та користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 03 березня 2012 року власниками спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом стали ОСОБА_8 та її сестра ОСОБА_9 , кожна по частки у праві власності, що підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.92-93).

15 квітня 2022 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 90). ОСОБА_9 також змінила прізвище на ОСОБА_12 .

З наданих суду доказів вбачається, що за вказаною адресою зареєстровано 3 осіб, у тому числі, відповідач ОСОБА_6

24 червня 2019 року ОСОБА_6 підписала заяву приєднання до умов договору розподілу природного газу, що підтверджується заявою-приєднанням. Тобто, між АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» та ОСОБА_6 укладено договір розподілу природного газу, умови якого є обов`язковими для сторін.

10 листопада 2020 року представниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» за адресою домоволодіння, що належить відповідачам, на АДРЕСА_1 під час огляду приладу обліку газу було обстежено вузол обліку, а саме: лічильника газу типу G 4 марки «METRIX» (заводський номер 03000), який було демонтовано для проведення його повірки та складено Акт «обстеження вузла обліку газу» №495 та Акт «на демонтаж лічильника газу в житловому фонді» №б/н.

З акту про порушення №494 від 10.11.2020 року вбачається, що представником Володимир-Волинського відділення АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено несанкціонований газопровід, про що в присутності відповідача ОСОБА_6 складено акт. У пункті 7 акту зазначено, що до акту про порушення додається фото таблиця, якою також підтверджується факт наявності несанкціонованого газопроводу у будинку. ОСОБА_6 підписано даний акт як споживачем.

12 листопада 2020 року комісією відповідача з розгляду актів про порушення у присутності споживача ОСОБА_6 було розглянуто Акт про порушення № 494 від 10 листопада 2020 року, за результатами чого складено протокол № 12/11/20, згідно з яким вирішено провести визначення необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості.

В цьому ж акті комісії зазначено, що виявлене порушення передбачене підпунктом 1 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, що кваліфікується як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем, яке виражається у наявності несанкціонованого прихованого підземного газопроводу від газопроводу-стояка житлового будинку до приміщення кухні поза лічильник газу з наявним запірним пристроєм (краном) у газовій плиті. Інформовано, що прихований підземний газопровід виявлено внаслідок демонтажу лічильника газу на повірку. Несанкціонований газопровід демонтовано в процесі його виявлення.

На виконання зазначеного протокольного рішення проведено розрахунок і складено акт-розрахунок №172 від 31.12.2020 необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості завданих збитків за адресою АДРЕСА_1 за період з 09.11.2018 по 09.11.2020.

Згідно із актом надання послуг №80023268 від 31 грудня 2020 року визначено необліковані об`єми природнього газу, які було використано, і становлять 9129,78 м3 на суму 69616 грн 00 коп.

Відповідачем ОСОБА_6 останній акт підписано, що позивачем та судом оцінено як доказ згоди і визнання завданої шкоди позивачу на вказану суму.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4, частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог Ї відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підпунктами 1, 2, 5 пункту 5.2, підпунктом 1 пункту 6.1, пунктом 6.2 Типового договору, пунктами 21-23 Правил визначено, що споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника, укласти в установленому порядку договір розподілу природного газу для набуття права правомірного відбору газу, та не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а постачальник, у свою чергу, отримувати від побутового споживача плату за поставлений газ, ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві, надавати побутовим споживачам інформацію та проводити звіряння фактично використаних обсягів природного газу.

За пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем визначається фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що побутовим споживачем є фізична особа, що придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Статтею 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Правопорушеннями на ринку природного газу є, зокрема, несанкціонований відбір природного газу.

Відносини між газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою № 2494 від 30 вересня 2015 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований відбір природного газу - це відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ)/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу у оператора газорозподільної системи (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

За збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування (пункт 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем).

Згідно з пунктом 1 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Пунктом 1 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави.

Абзацом 1, 2 пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Однак, якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Отже, нарахування позивачем збитків за останні два роки до виявлення порушення відповідає вказаним правовим нормам.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обґрунтованим слід визнати висновок суду першої інстанції про те, що виявлення несанкціонованого прихованого газопроводу свідчить про порушення споживачем, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ поза приладом обліку газу (крадіжка газу) та внаслідок чого правильно здійснено відповідне нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу.

Ні в суді першої, ні апеляційної інстанції відповідачами не спростовано вказаних обставин щодо наявності несанкціонованого газопроводу в належному їм на праві спільної часткової власності будинку.

Встановивши дані обставини, виходячи з норм ч.4 ст.319 ЦК України, якою визначено, що власність зобов`язує, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з власників будинку вартості обсягів необлікованого споживання газу за період з 09.11.2018 по 09.11.2020 в розмірі 9129,78 куб.м, що у вартісному еквіваленті складає 69616,00 гривень.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачів суми заборгованості в солідарному порядку.

Обов`язок щодо утримання житла його власниками передбачений положеннями ст.322 ЦК України.

За змістом ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Схожі правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Відповідачі жодними доказами не довели відсутності вини у виявленому порушенні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі є співвласниками оспорюваного житлового будинку і відповідно до закону зобов`язані оплачувати послуги та встановлені санкції за виявлені порушення у строки, встановлені договором або законом.

Отже, механізм солідарного стягнення витрат з утримання майна із співвласників, яким майно належить на праві спільної часткової власності, в даному випадку, на думку колегії суддів, не може бути застосований.

Тому апеляційний суд дійшов висновку, що в цій частині судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє інші доводи апеляційної скарги, які не підтверджені жодними доказами та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про наявність обов`язку відповідачів перед позивачем зі сплати збитків внаслідок виявленого порушення зобов`язання. При цьому, судом помилково зазначено про солідарний обов`язок сплати такого боргу, коли слід було стягнути по частині суми з кожної відповідачки.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О ВИ В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 червня 2024 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» по 34 808 (тридцять чотири тисячі вісімсот вісім) гривень з кожної завданих збитків .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2024 року.

Головуючий

Судді: