Справа № 496/2038/24
Провадження № 2/496/1609/24
01 серпня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої - судді Портної О.П.,
секретаря - Бондаренко Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
відповідачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
представник позивача - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив, зокрема, справу розглядати у його відсутність та надав до суду відповідне клопотання,
відповідачка - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, -
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.
3. Відповідачка відзив на позов не надала.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви, зокрема, просив справу розглядати у його відсутність. Окрім цього надав відповідне клопотання, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (зворотній а.с. 3, 78)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 року цивільна справа № 496/2038/24 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 70)
6. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 01.04.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 73-74)
8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України - шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке вона отримала 27.06.2024 року (а.с. 77), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
11. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
12. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
14. За результатами розгляду Анкети-заяви № 6334207 від 07.01.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 6334207 (а.с. 16-21) та Графік платежів за договором про споживчий кредит 6334207 від 07.01.2023 року, який є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року (а.с. 22) та Паспорт споживчого кредиту № 6334207, який є Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року (а.с. 23)
15. Відповідно п. 1.1. Розділу 1 Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначені у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавця кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строк/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
17. Відповідно п. 2.1. Розділу 2 Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року, кредитні кошти надаються позичальнику на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
21. З копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 6334207, вбачається нарахування надання кредиту, нарахування комісії за оформлення кредиту, нарахування відсотків згідно п. 1.5.2. договору, сплата комісії за пролонгацію, сплата тіла кредиту, нарахування комісії за пролонгацію, сплата відсотків по кредиту, нарахування відсотків згідно п.п. 1.5.2., 2.3.1.1. договору, нарахування відсотків згідно п.п. 1.6., 2.3.1.2. договору. Остання дата нарахування відсотків - 10.06.2023 року (згідно п.п. 1.6., 2.3.1.2. договору). (а.с. 27-28)
22. 26.07.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» (Кредитор) та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого Кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. (а.с. 29-33)
24. 26.07.2023 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був складений та підписаний Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 26.07.2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 року. (а.с. 35)
26. 02.02.2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «МІЛОАН» з метою отримання банківських послуг, а саме кредиту в розмірі 5000,00 гривень строком на 15 днів, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву на кредит № 101051697. (а.с. 37)
27. За результатами розгляду Анкети-заяви № 101051697 від 02.02.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 101051697 (а.с. 38-43), Графік платежів за договором про споживчий кредит 101051697 від 03.02.2023 року, який є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року (а.с. 44) та Паспорт споживчого кредиту № 101051697, який є Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року (а.с. 45)
28. Відповідно п. 1.1. Розділу 1 Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначені у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавця кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строк/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
30. Відповідно п. 2.1. Розділу 2 Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року, кредитні кошти надаються позичальнику на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
31. З копії платіжного доручення № 58736024 від 03.02.2023 року вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) з призначенням платежу: кошти згідно договору № 101051697. (а.с. 46)
34. З копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101051697, вбачається нарахування надання кредиту, нарахування комісії за оформлення кредиту, нарахування відсотків згідно п. 1.5.2. договору, сплата комісії за пролонгацію, сплата тіла кредиту, нарахування комісії за пролонгацію, сплата відсотків по кредиту, нарахування відсотків згідно п.п. 1.5.2., 2.3.1.1. договору, нарахування відсотків згідно п.п. 1.6., 2.3.1.2. договору. Остання дата нарахування відсотків - 28.05.2023 року (згідно п.п. 1.6., 2.3.1.2. договору). (а.с. 49-50)
35. 30.05.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» (Кредитор) та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, відповідно до умов якого Кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. (а.с. 51-55)
37. 30.05.2023 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був складений та підписаний Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 30.05.2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 року. (а.с. 57)
39. Позивачем були направлені на адресу відповідача Досудові вимоги від 06.12.2023 року за вих. №№ 22738475, 22906410. (а.с. 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65)
V. Оцінка Суду.
40. В ч. 1 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
41. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
42. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
43. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
44. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».
45. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
46. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).
47. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
48. Згідно із ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
49. За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
50. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
51. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
52. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник.
53. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
54. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
55. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
56. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
57. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
58. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
59. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
60. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
61. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
62. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
63. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
64. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
65. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
66. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
67. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
68. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копії Договорів про споживчий кредит та картку обліку виконання договору, яка є аналогом розрахунку заборгованості, при цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є рішення суду, що набрало законної сили або документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства. Розрахунок заборгованості, а в даній справі картка обліку виконання договору, як доказ розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки вона не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України. Разом з тим нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України. У відповідності до розділу 4 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 № 254 (надалі «Положення 254») операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Розділом 5 Положення 254 передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. У п. 5.6 Положення 254 підкреслюється, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів.
70. З наданих позивачем документів вбачається, що на поточний рахунок відповідачки було зараховано кредитні кошти згідно Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року та Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року. Відповідачкою не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на зворотне.
71. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині тіла кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
72. Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд дійшов наступного висновку.
73. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
76. За умовами п. 1.5.2. Розділу 1 Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року була застосована фіксована процентна ставка в сумі 3375,00 гривень в період з 07.01.2021 року по 22.01.2023 року, тобто протягом строку дії договору.
77. Пунктом 2.3.1. Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року передбачене право позичальника неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування, за умови що крежитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.
78. За умовами п. 1.5.2. Розділу 1 Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року була застосована фіксована процентна ставка в сумі 1125,00 гривень в період з 03.02.2023 року по 18.02.2023 року, тобто протягом строку дії договору.
79. Пунктом 2.3.1. Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року передбачене право позичальника неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування, за умови що крежитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.
80. Відповідно до пп. 6.10.1.1. пп. 6.10.1 п. 6.10. Розділу 6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» (в редакції від 01.04.2022) (а.с. 6-14), пролонгація на певну кількість днів можлива, якщо інформація про можливість та умови пролонгації доступна позичальнику на сайті Товариства або в програмно-технічних комплексах самообслуговування учасників платіжних систем чи інших осіб з якими Товариство уклало відповідні угоди. Товариство розміщує інформацію про можливість пролонгації виходячи з положень внутрішніх документів та клієнтської історії позичальника і Товаристві. Відсутність розміщеної Товариством інформації про можливість пролонгації означає неможливість для позичальника продовжити пільговий період та строк кредитування. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію), відсотки за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за відсотковою ставкою визначеною п. 1.5.2. індивідуальної частини Договору.
81. Згідно пп. 6.10.1.2. пп. 6.10.1 п. 6.10. Розділу 6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» (в редакції від 01.04.2022), для пролонгації PDL кредиту позичальник має надіслати Товариству звернення/повідомлення з обраними параметрами пролонгації в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається Товариством позичальнику до Особистого кабінету або в SMS-повідомленні. Після підписання (застосування одноразового ідентифікатора) та надсилання електронного повідомлення щодо пролонгації товариству, позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту. Змістом розміщеної товариством інформації про можливість пролонгації PDL кредиту, згідно пп. 6.10.1.1. цих Правил, також може бути передбачено умову щодо сплати позичальником певної частини нарахованих відсотків/комісій та/або повернення певної частини кредиту. Загальна сума перелічених вище складових становить платіж необхідний для продовження строку кредитування позичальником.
82. Жодного належного доказу на підтвердження того, що позичальник мав намір пролонгувати Договори про споживчого кредиту позивачем не надано (довідки про ідентифікацію з зазначенням одноразового ідентифікатора, копію звернення/повідомлення з обраними параметрами пролонгації).
83. Окрім того з Відомостей про щоденні нарахування та погашення вбачається нарахування відсотків згідно п.п. 1.5.2., 2.3.1.1., п.п. 1.6., 2.3.1.2. договору, але при дослідженні Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року та Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року виявилося, що в наданих до суду екземплярах вказаних Договорів відсутні п.п. 2.3.1.1. та 2.3.1.2., що позбавляє суд надати оцінку доказам, які є суперечливими.
84. Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року - 22.01.2023 року, а також Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року - 18.02.2023 року, а тому, починаючи із зазначених дат, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. За таких обставин суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджені сторонами Договорів про споживчий кредит розмір процентів - 3375,00 гривень та 1125,00 гривень відповідно, які вказані в Договорі про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року та Договорі про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року.
85. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у Договорі відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 року та у Договорі відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 року не звільняє ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від доказування наявності у ОСОБА_1 заборгованості за Договором про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року та Договором про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року та її розміру. ОСОБА_1 не є стороною Договорів відступлення прав вимоги, тобто визначені у Відомостях про щоденні нарахування та погашення, що за своєю природою є розрахунками заборгованості та у витягах з Реєстру боржників до Договорів відступлення прав вимоги розміри заборгованості із нею не узгоджувався, їх обґрунтованість нею не перевірялась.
86. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд дійшов наступного висновку.
87. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит.
88. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Договором про надання кредиту.
89. Також, комісія за надання кредиту була відображена і в текстах Договору про споживчий кредит № 6334207 від 07.01.2023 року та Договору про споживчий кредит № 101051697 від 03.02.2023 року (пп. 1.5.1.), який був підписаний відповідачкою, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Договорами про споживчий кредит.
90. Наведене узгоджується з висновками зробленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
91. В зв`язку з вищевикладеним суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
92. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах- зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
93. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
94. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
95. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1024-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
96. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
97. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 79, 50, 80, 81, 89, 128, 141, 247, 259, 263-265, 279-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд -
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
9. Повний текст рішення складено 01.08.2024 року.
Суддя О.П. Портна