Справа № 646/9932/24
№ провадження 2/646/3448/2024
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

10.09.2024 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Комунальне підприємство Харківське міське бюро технічної інвентаризації, про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Комунальне підприємство Харківське міське бюро технічної інвентаризації, в якому просив суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.07.2005 (серія АА №969778), винесеної державним виконавцем ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції Ахадовою А.Ю.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви, суддя дійшов висновку, що вказана позовна заява подана з порушеннями вимог ст.ст. 175 ,177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У пункті 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» зазначено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно з цією Постановою судам також роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. У зв`язку із цим боржник не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання (п. 5 Постанови).

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Підстави для зняття арешту виконавцем викладені в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, якщо позивач оспорює дії державного виконавця, якими порушені його права і неправомірно не був знятий арешт з його майна державним виконавцем в порядку ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», то тоді позивачу слід подати адміністративний позов на дії державного виконавця і визначитися з тим, які дії або рішення він просить визнати неправомірними і якими шляхами слід відновити порушені права.

У разі, якщо позивач подає позов про звільнення майна з-під арешту, то тоді слід мати на увазі, що відповідачем по справі є стягувач за виконавчим документом, за яким накладений арешт та боржник за цим виконавчим документом, а ВДВС залучається в якості третьої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Тому, згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Згідно з положеннями пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В позовній заяві позивач стверджує, що він є спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, в порушення вищезазначеного, нею до матеріалів справи не додано належних доказів того, що він звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, та не надано підтвердження того, що в результаті такого звернення ним було отримано свідоцтво про право на спадщину або відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, тощо.

Також позивачем не надано жодної актуальної інформації на підтвердження належності майна йому, та, у разі їх наявності, іншим особам, а отже, неможливо встановити наявність або відсутність права звернення позивача з позовом до суду як спадкоємця, перехід права власності на це майно від спадкодавця ОСОБА_2 до спадкоємців, а також визначити коло спадкоємців та встановити можливих відповідачів та третіх осіб у справі.

Крім того, позивачем не викладені в позовній заяві обставини та не зазначені докази щодо залучення в якості відповідача стягувача, їх правонаступників або інших осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно, оскільки зняття арешту без відома особи, в інтересах якої застосовано арешт, може порушити майнові права такої особи.

Вищевказані обставини щодо нечіткості позовних вимог позбавляють суд можливості визначити вид судочинства, за яким підлягає розгляд даної справи, а також наявність або відсутність у позивача права щодо звернення з зазначеним позовом до суду, наявність або відсутність порушених прав позивача, а також визначити, чи є обраний позивачем спосіб захисту належним та ефективним.

Також, в порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в поданій позовній заяві відсутні документи, що підтверджують звернення позивача до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви. Так, позовна заява не містить посилання на те, у кого знаходяться оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, а тому позивачу слід усунути даний недолік і зазначити інформацію про те, чи знаходяться у нього оригінали документів, копії яких додані до позову або зазначити особу, у якої знаходяться оригінали цих документів.

Відповідно до положень п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Даним положенням позовна заява також не відповідає.

В порушення п. 10 ч. 3 ст. 175ЦПК України, позовна заява не містить підтвердження що позивачем не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 року з 01 січня встановлений у розмірі 3028,00 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви: майнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 1211,20 грн. та не більше 15140,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Водночас в підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви позивачем не надано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону також до позовної заяви не надані.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Комунальне підприємство Харківське міське бюро технічної інвентаризації, про зняття арешту з нерухомого майна залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, та буде призначена до розгляду у судове засідання, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Шиховцова