РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/4781/23

Провадження № 22-ц/4815/574/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: Виконавчий комітет Сарненської міської ради Рівненської області в інтересах дітей: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року, ухваленого в складі судді Довгого І.І., дата виготовлення повного тексту судового рішення 23 січня 2024 року, у справі № 572/4781/23,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Виконавчий комітет Сарненської міської ради Рівненської області в інтересах дитини: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідачів народився син ОСОБА_1 . Сторони перебували у шлюбі з 05 серпня 2009 року по 01 серпня 2012. ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_3 народилася менша дитина, батьком якої є ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 залишила своїх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і поїхала в Київ близько двох років тому. З того часу не з`являлася і коштів не надавала, весь час діти перебували з бабою, яка не працює і сама не в змозі утримувати дітей. Зазначає, що батьки не можуть та не бажають забезпечити дітям повного і гармонійного розвитку та зростання в атмосфері любові і розуміння, тому Сарненська міська рада, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, просить суд позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_3 стосовно дітей: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та громадянина ОСОБА_4 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на неповноту оцінки доказам та неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині відмовлених вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 задовольнити.

Скаржник покликається на те, що судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітнього сина, а саме - не турбується про нього, не займається його вихованням, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не створює належних умов для навчання., не забезпечує повного і гармонійного розвитку його особи та зростання в атмосфері любові та довіри.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01.08.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01.08.2012 року від 19.11.2012 року було стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01.08.2012 року від 12.06.2013 року було зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.08.2023 року, діти проживають з ОСОБА_8 (двоюрідна тітка) в АДРЕСА_1 . Будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні та ванної кімнати. В будинку є всі необхідні меблі, сучасна оргтехніка, предмети повсякденного вжитку. Палива, продуктів харчування, одягу, взуття достатньо. Проживають в задовільних умовах.

Згідно психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_1 , виданий Стрільським ліцеєм, встановлено, що батьки не цікавляться навчанням дитини, не відвідують батьківські збори, дитиною займається баба та тітка.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов №65 від 04.09.2023 року ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , встановлено, що останній проживає в належних санітарно-гігієнічних умовах.

Наказом служби у справах дітей Сарненської міської ради від 08.08.2023 року, було тимчасово влаштовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в сім`ю ОСОБА_8 .

З висновку виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області №01/10-549 від 12.10.2023 року вбачається, що відповідач тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дитини, та не бере участі у його вихованні. Вихованням та утриманням неповнолітньої дитини займається бабуся та тітка, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду із цією скаргою, Виконавчий комітет Сарненська міська рада Рівненської облаті, як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 посилалася на те, що батько тривалий час не бере участі у вихованні та утриманні сина, не сплачує аліменти, не цікавиться його життям.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (див. постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17). Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його батька, по відношенню до них та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на встановлені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відсутні виключні обставини, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

За таких обставин, місцевий суд з урахуванням найкращих інтересів дітей, правильно зазначив, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Доводи позивача про те, що відповідач не піклується про сина, участі у його вихованні не бере, не цікавиться його життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина, оскільки судом встановлено, що відповідач хоче піклуватися про сина, проявляти турботу та бажає брати участь у його вихованні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що, незважаючи на доводи позивача, якими обґрунтована доцільність позбавлення батьківських прав, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідача, однак є підставою для попередження відповідача про зміну свого ставлення до виховання дітей, що буде відповідати забезпеченню «якнайкращих інтересів дитини».

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, ст. 164 СК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 серпня 2024 року.

Головуючий суддя : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.