Справа № 472/708/24
Провадження №2/472/263/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2024 р. селище Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорній О.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с- ща Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович,про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 218979, яким з неї - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором 08/05/2007/980 К 428, укладеним 25.05.2007 р. з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в сумі 22 432 грн. 82 коп.

На підставі вказаного виконавчого напису 24 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. було відкрито виконавче провадження.

21 березня 2024 року приватним виконавцем було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на її заробітну плату у розмірі 20 %.

Після початку здійснення стягнень з її заробітної плати, вона дізналася про те, що є Боржником у виконавчому провадженні № 68352450 та про наявність оспорюваного виконавчого напису та шляхом безпосереднього доступу до Автоматизованого реєстру виконавчих проваджень через застосунок Дія вона отримала доступ до матеріалів виконавчого провадження.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі з виконавчим написом нотаріуса, нею було встановлено, що його було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а борг який стягнутий повторно вже був нею погашений первісному кредитору.

Ухвалою суду від 08.07.2024 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі та з тих же підстав, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ "Брайт Інвестмент" в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Витребувані ухвалою суду від 08.07.2024 року докази суду та відзив на позовну заяву не надали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився. До суду повернулась поштова кореспонденція з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В., в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Витребувані ухвалою суду від 08.07.2024 року докази суду не надав.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 218979, яким з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» (ідентифікаційний код 43115064) заборгованість за кредитним договором 08/05/2007/980 К 428, укладеним 25.05.2007 р. між Позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в сумі 22 432 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять дві) гривні 82 (вісімдесят дві) копійки.

На підставі вказаного виконавчого напису, за заявою Відповідача, 24 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. було відкрито виконавче провадження № 68352450.

21 березня 2024 року приватним виконавцем було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на заробітну плату Позивача у розмірі 20 %.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (зі змінами), на який міститься посилання в оскаржуваному написі, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 Розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Проте, аналізуючи Кредитного Договору та виконавчий напис нотаріуса, прослідковується, що розмір заборгованості визначений нотаріусом як безспірний суперечить вимогам самого Договору, а до самого виконавчого напису нотаріуса не додано засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з аналізу ст. 88 Закону, ще однією умовою вчинення виконавчого напису нотаріусом на борговому документі є його вчинення, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 1.4. розділу І «Предмет договору» Кредитного договору 08/05/2007/980 К 428 від 25.05.2007 р. встановлено, що банк надає Позичальнику кредит строком до 17.05.2010 р.

Пунктом 2.3.3. розд. ІІ «Порядок надання кредиту та сплати заборгованості» цього ж Договору встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту встановлено 17.05.2010 року.

Отже, право вимоги у первісного кредитора виникло 18.05.2010 року. За такого, нотаріус мав право вчинити виконавчий напис на кредитному договорі, за умови його нотаріального посвідчення, в строк до 17.05.2013 року.

Слід звернути увагу, що п. 6.3. розд. 6 Договору сторони збільшили строк позовної давності до 10 (десяти) років. Тобто, у будь-якому разі, Відповідач мав право стягнути з Позивача заборгованості не пізніше 17.05.2017 року. Натомість, виконавчий напис вчиняється 23.05.2021 р., тобто навіть поза межами граничного строку позовної давності узгодженої сторонами кредитного договору.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 березня 2019 року (справа № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19), в постанові від 15 січня 2020 року (справа № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19), в постанові від 02 липня 2019 року (справі № 916/3006/17, провадження №12-278гс18).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Додатково сліз зазначити, що пунктом 1 частини 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно Договору відступлення права вимоги № GL48N718070_blank від 05.08.2020 року правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 08/05/2007/980 від 25.05.2007 р стало ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

30.09.2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01 правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 08/05/2007/980 від 25.05.2007 р стало ТОВ «Брайт Інвестмент".

Проте, відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За такого, Відповідач у справі не мав права на наступне набуття права вимоги за кредитним договором.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясуваня якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

З наданих документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_2 мала безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ "Брайт Інвестмент", тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису до заяви були долучені не всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 була належним чином обізнана про порушення нею грошового зобов`язання та можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання.

Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус, по-перше: не перевірив наявність права вимоги у стягувача до боржника; по-друге: не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості; та втретє: вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим.

За такого, враховуючи вищевказане, ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, а також ненадходження на запити суду копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо повернення стягнутих повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса коштів.

21 березня 2024 року приватним виконавцем було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на заробітну плату Позивача у розмірі 20 %.

Вказана Постанова була направлена за місцем роботи позивача, а саме до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Веселинівської селищної ради та до Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради.

Згідно Звіту про здійснені відрахування та виплати Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради із заробітної плати ОСОБА_2 було стягнуто в рамках виконавчого провадження № 68352450 від 21.03.2024 грошові кошти в сумі 1294 грн. 64 коп.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15.

Враховуючи вищенаведене, оскільки виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, за такого підстава, за якою відповідач стягнув з позивача 1294 грн. 64 коп. відпала, а тому є всі підстави для повернення ТОВ "Брайт Інвестмент" коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку про задоволення вказаних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвале

ння рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ордеру про надання правової допомоги серії ВЕ № 1122917, адвокат Губська Ю.О. представляла інтереси позивача у вказаній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги №30/24 від 12.06.2024 року.

На виконання умов договору про надання правничої допомоги №30/24 від 12.06.2024 року були надані послуги, а саме: витребування копій документів, шляхом направлення адвокатських запитів до: приватного виконавця Булахевіча С.В.; ТОВ "Брайт Інвестмент"; Міністерства юстиції України; Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради; Узгодження правової позиції; Складення процесуальних документів: позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів; Заява про забезпечення позову; Клопотанняпро витребування доказів; Представництво інтересів клієнта в суді та ін. дії пов`язані з підготовкою позовної заяви, на загальну суму 7 000,00 гривень.

Наведене підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 30/24 від 212.06.2024 на суму 7 000, 00 грн. скріпленої печаткою адвоката Губської Ю.О.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1Закону України «Про адвокатурута адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст.26 Закону України «Про адвокатурута адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.27 Закону України «Про адвокатурута адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формо винагороди адвоката за здійснення представництвана надання інших видівправової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Відповідач не виконав обов`язку доведення не співмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Враховуючи, що представником позивача надано до суду опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 7 000,00 гривень є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає необхідним задовольнити заяву.

В силу ч.1 ст.133, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в загальному в розмірі 1816 грн. 80 коп. (605,60 грн. судовий збір (забезпечення позову), 1211,20 грн. судовий збір (звернення з позовом до суду), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Також, ухвалою суду від 08.07.2024 року було застосовано заходи забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження №68352450, перебуваючого на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С. В., відкритого на підставі виконавчого напису №218979 вчиненого 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., до набрання рішення суду законної сили по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зважаючи на те, що суд повністю задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, то за таких обставин потреба в застосуванні заходів забезпечення позову відпала, а тому їх слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 218979, про звернення стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" заборгованості за кредитним договором № 08/05/2007/980 К 428 від 25.05.2007 року в сумі 22 432 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять дві) гривні 82 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 43115064; місцезнаходження юридичної особи: м. Дніпро, вул. Ак. Белелюбського, буд. 54, офіс 402), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 1294 (одна тисяча двісті дев`яносто чотири) гривні 64 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 43115064; місцезнаходження юридичної особи: м. Дніпро, вул. Ак. Белелюбського, буд. 54, офіс 402), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на отримання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 43115064; місцезнаходження юридичної особи: м. Дніпро, вул. Ак. Белелюбського, буд. 54, офіс 402), на користь держави судовий збір в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2024 року, після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С.С.Кучерявенко