Справа № 199/5068/24
(2/199/2586/24)
РІШЕННЯ

іменем України

22.08.2024

м. Дніпро

справа №199/5068/24

провадження №2/199/2586/24

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на 5/42 часток квартири в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після його смерті та визнання права власності на 5/42 часток квартири в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , з яким вона проживала однією сім`єю з 03.06.1976 фактично до дня його смерті, оскільки він хворів на серцево-судинні хвороби та потребував фізичного догляду. Мати позивача ОСОБА_2 та брат позивача ОСОБА_3 не мали матеріальної можливості взяти на себе догляд та утримання батька позивача ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав позивачу належну йому частку в квартирі АДРЕСА_1 , який посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 18.04.2014 та зареєстрований в реєстрі №464.

14.04.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 , проте постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. від 14.05.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що ОСОБА_1 було пропущено строк для прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного позивач просить суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на 5/42 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2024 відкрито провадження по справі, витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. належним чином завірену копію спадкової справи №38/2024 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Вовчук О.Ю. в судове засідання не з`явились, позивач надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.99).

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.58-59).

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.64-65).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.07.1974 батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис №824 (а.с.18). Від їх шлюбу народились позивач ОСОБА_6 та її брат ОСОБА_3

06.11.1993 позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №1333 (а.с.14).

05.05.2008 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на праві спільної часткової власності приватизували квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.05.2008 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №818 (а.с.25).

За своє життя ОСОБА_4 склав заповіт, який 18.04.2014 посвідчено державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С., зареєстрований в реєстрі за №2-464, яким належну йому частку квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

14.04.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 (а.с.74).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. від 14.05.2024 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.84).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час розгляду цивільної справи письмовими доказами та показами свідків ОСОБА_13 (а.с.88) та ОСОБА_14 (а.с.90) підтверджується той факт, що позивач ОСОБА_1 проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини після його смерті. Вказані обставини також визнаються відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на 5/42 часток квартири в порядку спадкування за заповітом, суд приходить до наступного.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, згідно п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна, а тому позов в частині визнання права власності на 5/42 часток квартири АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4 також підлягає задоволенню.

Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, позов належить задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на 5/42 часток квартири в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/42 часток квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 серпня 2024 року.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 .

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Суддя О.Б.Подорець