УХВАЛА

15 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 520/10767/17

провадження № 61-4234ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смирнова Лариса Петрівна, на постанову Одеського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування та вселення, приведення до попереднього стану добудови та скасування декларації,

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виділ в натурі частки майна, усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд»

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смирнова Л П., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду

від 6 лютого 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 далі - ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказану касаційну скаргу заявник подав до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку.

В обґрунтування вказує, що копію оскаржуваної постанови його представник отримав 26 лютого 2024 року.

На підтвердження зазначеного заявник надав скріншот екрану, з якого вбачається, що копія оскаржуваної постанови надійшла від Одеського апеляційного суду до електронної пошти представника 26 лютого 2024 року.

Слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що

стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року

у справі «Беллет проти Франції»).

Касаційний суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин,

ОСОБА_1 на засадах верховенства права необхідно забезпечити доступ до незалежного і безстороннього вирішення спору за встановленою процедурою.

Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року.

Проте подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від

12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Заявник посилається на постанови Верховного Суду, в яких викладено висновки щодо застосування норм права, проте не визначає підставою касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року пункт один частини другої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати докази надсилання копії цієї скарги іншим учасникам справи.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону

України «Про судовий збір» у редакції чинній, на час подання ОСОБА_1 заяви про зміну предмета зустрічного позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила

1 відсоток цін позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) та не більше 5 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 510 грн).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У клопотанні ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смирнова Л. П., просить, скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Одеси

від 9 серпня 2021 року, яким його позовні вимоги про припинення права власності, визнання права власності, визначення порядку виконання рішення суду задоволені.

Вирішуючи питання про необхідність сплати судового збору за оскарження постанови апеляційної інстанції в частині визначення порядку виконання рішення суду, касаційний суд враховує, що частиною другою статті 4 Закону

України «Про судовий збір встановлено ставку судового збору за подання апеляційнлї і касаційної скарги на ухвалу суду 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осібфізичною особою.

Вирішення питання про виконання рішення має процедурний характер незалежно від того, вирішується це питання в ухвалі чи в рішенні суду, тому застосування різного підходу до визначення розміру судового збору під час оскарження таких рішень суперечить принципу пропорційності, який превалює на будь-яким іншим міркуванням у судовому процесі.

Отже, під час оскарження постанови апеляційної інстанції в частині визначення порядку виконання рішення суду, ставка судового збору, яка підлягає справлянню, має обраховуватися виходячи зі ставки судового збору, яка справляється за оскарження ухвали суду (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), що відповідає принципу пропорційності.

Подібний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду

від 7 березня 2024 року у справі № 905/1053/23, від 22 березня 2024 року

у справі № 908/629/23.

Судовий збір справляється за подання касаційної скарги в частині вимог майнового характеру за його зустрічним позовом (припинення права власності на 3/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом виплати компенсації ОСОБА_1 у розмірі 603 00,50 грн, що є 1/2 часткою від ринкової вартості 3/5 часток домоволодіння; визнання права власності на 3/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , вартість якої складає 603 000,50 грн; визначення порядку виконання рішення.

Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 10 132,48 грн ((6 030*200%) + 605,60) *0,8), про що надати відповідний документ.

До касаційної скарги додано квитанцію від 25 березня 2024 року про сплату заявником судового збору у розмірі 3 726,40 грн, що не відповідає встановленому законом.

За таких обставин заявник має доплатити судовий збір у розмірі 6 406,08 грн (10 132,48 -3 726,40), про що надати відповідний документ.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону

України «Про судовий збір».

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смирнова Лариса Петрівна, на постанову Одеського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року залишити без руху.

Надати заявникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко