УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 766/95/23

провадження № 61-10924ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 липня 2024 року про відмову ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про стягнення боргу, зобов`язання вчинити певні дії, виплату сум індексації заробітної плати, та компенсацію витрат, скасування наказу про звільнення, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (далі - УДП «Укрінтеравтосервіс»), в якому просив стягнути на його користь:

борг, що складав у період: з 01 листопада 2013 року по 01 січня 2017 року - 37 959,96 грн; з 01 січня 2017 року по 04 вересня 2018 року - 226 775,18 грн;

зобов`язати УДП «Укрінтеравтосервіс» виплатити борг;

розрахувати та виплатити суми індексації заробітної плати, компенсації втрат частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати за вказаний період, та перерахувати на рахунок ОСОБА_1 ;

скасувати дію наказу від 04 вересня 2018 року № 65-к «Про звільнення» та поновити на роботі незаконно звільненого ОСОБА_1 викладачем філії «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс»;

стягнути з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, борг, що складав, а саме у період: з 04 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 17 316,00 грн; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 58 227,00 грн; з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року - 43 934,00 грн; з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 23 255,00 грн; з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року - 76 744,00 грн; з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року - 7 558,00 грн; з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року - 58 023,00 грн; з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 23 372,00 грн; з 01 січня 2023 року по 31 травня 2023 року - 38 953,00 грн;

зобов`язати УДП «Укрінтеравтосервіс» виплатити зазначений борг та перерахувати на рахунок позивача;

зобов`язати УДП «Укрінтеравтосервіс» розрахувати та виплатити суми індексації заробітної плати та компенсації втрат частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, та перерахувати на рахунок позивача.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року задоволено частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року в частині позовних вимог про: 1) зобов`язання УДП «Укрінтеравтосервіс» виплатити борг у період з 01 листопада 2013 року по 04 вересня 2018 року); 2) розрахувати та виплатити суми індексації заробітної плати, компенсації втрат частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, та перерахувати на рахунок ОСОБА_1 боргу: у період з 01 листопада 2013 року по 01 січня 2017 року у період з 01 січня 2017 року по 04 вересня 2018 року; 3) скасування дії наказу від 04 вересня 2018 року № 65-к «про звільнення» та поновлення на роботі незаконно звільненого ОСОБА_1 викладачем філії «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс»; 4) зобов`язання УДП «Укрінтеравтосервіс» розрахувати та виплатити суми індексації заробітної плати та компенсації втрат частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, та перерахувати на рахунок ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. В іншій частині позовних вимог рішення суду змінено в редакції постанови апеляційного суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2023 року залишено без задоволення. Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2023 року - без змін.

13 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що апеляційний суд не розглянув ряд клопотань позивача, а саме клопотання про доповнення апеляційної скарги ОСОБА_1 від 29 листопада 2023 року, 04 грудня 2023 року, 05 грудня 2023 року, 13 грудня 2023 року та ряд інших клопотань, доповнень, які позивач просив розглянути в судовому засіданні, та позовні вимоги, в яких позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг, що складав у період: з 01 листопада 2013 року по 01 січня 2017 року - 37 959,96 грн; з 01 січня 2017 року по 04 вересня 2018 року - 226 775,18 грн; зобов`язати УДП «Укрінтеравтосервіс» виплатити борг; розрахувати та виплатити суми індексації заробітної плати, компенсації втрат частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, та перерахувати на рахунок ОСОБА_1 боргу у період з 01 листопада 2013 року по 01 січня 2017 року у період з 01 січня 2017 року по 04 вересня 2018 року; скасувати дію наказу від 04 вересня 2018 року № 65-к «Про звільнення» та поновити на роботі незаконно звільненого ОСОБА_1 викладачем філії «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс»; стягнути з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, борг, що складав, а саме у період: з 04 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 17 316,00 грн; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 58 227,00 грн; з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року - 43 934,00 грн; з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 23 255,00 грн; з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року - 76 744,00 грн; з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року - 7 558,00 грн; з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року - 58 023,00 грн; з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 23 372,00 грн; з 01 січня 2023 року по 31 травня 2023 року - 38 953,00 грн; зобов`язати УДП «Укрінтеравтосервіс» виплатити борг, що складав: з 04 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 17 316,00 грн; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 58 227,00 грн; з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року - 43 934,00 грн; з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 23 255,00 грн; з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року - 76 744,00 грн; з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року - 7 558,00 грн; з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року - 58 023,00 грн; з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 23 372,00 грн; з 01 січня 2023 року по 31 травня 2023 року - 38 953,00 грн та перерахувати на рахунок позивача.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення щодо всіх заявлених у суді першої інстанції позовних вимог. Оскільки судом не задоволено вимоги про стягнення заявлених у суді першої інстанції сум, а тому відсутні підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 270 ЦПК України. ОСОБА_1 в силу закону був звільнений від сплати судових витрат, підстави для застосування пункту 4 частини першої статті 270 ЦПК України внаслідок закриття провадження в частині таких вимог, які передбачені статтею 430 ЦПК України, відсутні. Доповнення, збільшення, уточнення позовних вимог на стадії апеляційного перегляду процесуальним законом не передбачено. Процесуальний закон не передбачає ухвалення додаткового рішення щодо порушених позивачем у заяві питань про розгляд заяв, клопотань, доповнень, оскільки наведені ним документи в процесуальному порядку вирішувалися у судових засіданнях. За таких обставин в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

31 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала не обґрунтована та не відповідає фактичним обставинам справи, так як апеляційний суд не розглянув ряд поданих позивачем клопотань та доповнень, які мали бути відображені у постанові апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61 -2417сво19).

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання судового рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення (див. Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див. висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 715/2513/19 (провадження № 61-15340св20), від 21 вересня 2022 року у справі № 486/716/20 (провадження № 61-5721св22), від 22 лютого 2023 року у справі № 462/5606/20 (провадження № 61-3157св22), від 08 березня 2023 року у справі № 365/229/21 (провадження № 61-10543св22)).

Отже, ухвалення додаткового рішення є способом усунення неповноти рішення суду і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Встановивши, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені у пунктах 1 - 4 частини першої статті 270 ЦПК України, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 липня 2024 року про відмову ухвалити додаткове рішення у справі № 766/95/23.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко