Номер провадження: 22-ц/813/1437/24
Справа № 522/4323/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А, Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Єгоров Дмитро Сергійович

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

03.03.2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Також, разом з позовом представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив в забезпечення вищевказаного позову:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 82,76 кв.м, житловою площею 56,2 кв.м;

- заборонити всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києва та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, переходу та зміни права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 82,76 кв.м, житловою площею 56,2 кв.м, на підставі будь-яких цивільно-правових угод, а також вносити записи, зміни до записів та скасовувати їх в Державному реєстрі прав відносно зазначеного об`єкту нерухомого майна.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 29 березня 2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 82,76 кв., житловою площею 56,2 кв.м - до розгляду справи по суті.

В іншій частині заяви - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині застосування заходів забезпечення позову в повному обсязі, представник ОСОБА_2 адвокат Єгоров Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, та грубого порушення прав відповідача та законних інтересів як добросовісного та законного власника нерухомого майна, просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року скасувати в частині забезпечення позову, ухвалити по справі постанову, якою заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 залишити без задоволення в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач є законним власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82,76 кв.м, житловою площею 56,2 кв.м. Вказаний об`єкт нерухомого майна належать ОСОБА_2 на праві приватної власності. Судом першої інстанції належним чином не досліджено той факт, що вимоги позивача ґрунтуються виключно на припущеннях, а задоволення заяви про забезпечення позову призведе до протиправного порушення прав та законних інтересів відповідача, як наслідок вона буде незаконно обмежена у належному їй праві власності на нерухоме майно, з огляду на відсутність будь-яких зобов`язальних правовідносин між відповідачем і позивачем.

Також, судом першої інстанції не було встановлено характер правовідносин, що склались між сторонами спору та не надано оцінку правового статусу відповідача у вказаних правовідносинах. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В скарзі звертається увага суду, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа №522/4711/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності. 30 травня 2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Постановою Одеського апеляційного суду від 28.09.2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/4711/17 від 30 травня 2019 року про забезпечення позову - змінено. В зміненій частині постановлено ухвалу, якою забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2019 року по справі №522/4711/17, якою заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; та знято арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Також, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа № 522/20824/19 за позовом ОСОБА_5 , до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року по справі № 522/20824/19 заяву позивачки про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів - задоволено частково. Забезпечено позов до розгляду справи по суті шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 року по справі №522/20824/19 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси суду від 28 січня 2020 року у справі №522/20824/19 у вигляді накладання арешту на квартиру АДРЕСА_3 .

Таким чином, на протязі значного часу щодо спірної квартири не було зареєстровано жодних обтяжень та обмежень у розпорядженні, проте ОСОБА_2 не вчиняла жодних дій щодо відчуження вказаної квартири. В матеріалах справи №522/4323/23 відсутні будь-які докази щодо вчинення з боку ОСОБА_2 будь-яких дій, які могли свідчити про вчинення з її боку дій, які б були спрямовані на відчуження або вчинення реєстраційних дій щодо належного їй нерухомого майна, протягом строку, коли квартира АДРЕСА_1 не перебувала під будь-яким обтяженням в рамках забезпечення позову чи іншим. Жодних доказів, які б могли свідчити про намагання ОСОБА_2 здійснити відчуження (перереєстрацію) нерухомого майна, зокрема відомості з мережі інтернет щодо продажу нерухомого майна, матеріали справи не містять.

Вказане свідчить, що заява про забезпечення позову ОСОБА_1 ґрунтується виключно на припущеннях, які не підтверджені доказами. Вказане свідчить про відсутність співмірності між заявленими вимогами у заяві про забезпечення позову із фактичними обставинами справи, та негативними наслідками, які настануть у разі задоволення заяви про забезпечення позову. Позивачем в заяві про забезпечення позову жодним чином не відображено яким чином та які саме дії, з боку якого відповідача можуть в майбутньому ускладнити виконання судового рішення по вказаній справі, адже з заяви про забезпечення позову неможливо встановити обсяг та міру можливих дій відповідача, які можуть в майбутньому призвести до ймовірного унеможливлення виконання судового рішення, відповідні обставини також не були встановлені і Ухвалою суду.

Підставою для звернення ОСОБА_1 до суду стало рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 року, залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 року по справі №522/4711/17, яким було встановлено факт того, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишній власник квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є двоюрідним братом та сестрою. За життя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продали належну їм квартиру за адресою АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Водяхіною О.О., приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу 16.11.2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 2962. В подальшому 16.08.2018 року вказана квартира була відчужена на користь ОСОБА_8 , який у свою чергу 08.04.2019 року здійснив її відчуження на користь теперішнього законного власника ОСОБА_3 , яка є добросовісним набувачем нерухомого майна.

Підсумовуючи викладене адвокат Єгоров Д.С. зазначив, що в супереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не було надано жодних належних і допустимих доказів, необхідних для належного обґрунтування застосування заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року підлягає скасуванню в частині часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

На апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Губської Х.Ю. надійшов відзив.

У відзиві представник позивача просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року в частині забезпечення позову, про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Ознайомившись із доводами апеляційної скарги. ОСОБА_1 вважає її необґрунтованою, такою, що не містить посилань на конкретні норми матеріального права, порушень яких припустився суд першої інстанції, а тому не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . Зокрема, квартира АДРЕСА_1 , частини якої належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, від 07.07.1993 року, №11443, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за №7-868, а інша частини вказаної квартири успадкована після смерті ОСОБА_10 , згідно приписів ст. 1268 ЦК України. Проте, під час оформлення спадщини через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру та документів, підтверджуючих родинні зв`язки, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що зумовило необхідність звернення до суду з позовом про встановлення відповідного факту. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26.12.2016 року у справі № 522/23193/16-ц заяву ОСОБА_5 , задоволено, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 з ОСОБА_9 з 2003 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та з ОСОБА_11 з 2003 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Про наявність вищевказаного рішення суду ОСОБА_1 дізналась лише після того, як ОСОБА_5 12.05.2017 року звернулась до державного нотаріуса Першої Одеської нотаріальної контори Садової Т.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , зазначивши в заяві, що інших спадкоємців немає. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2018 року у справі № 522/23193/16-1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26.12.2016 року скасоване. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. станом на 21.11.2017 року реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_3 - не проводились. В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_9 , та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 у справі №522/4711/17 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є двоюрідним братом та сестрою. Постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 відповідне рішення Приморського районного суд м. Одеси від 21.03.2021 залишено без змін. Разом з тим, поки тривали судові справи, невідомими особами було підроблено договір купівлі-продажу від 16.11.2001року вказаної вище квартири, що входить до спадкової маси, на підставі якого в подальшому відбулось її відчуження на користь третіх осіб. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №323993159 від 24.02.2023 вбачається, що 23 червня 2018 року державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем було зареєстровано за ОСОБА_12 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в місті Севастополь 16 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Водяхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2962, відповідно до якого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 продали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 82,76 кв.м., житловою площею 56,2 кв.м. ОСОБА_12 , що мешкає: АДРЕСА_4 . Вишевказаний договір купівлі-продажу беззаперечно є підробленим, таким, що порушує публічний порядок (а отже нікчемним) на підставі ст. 228 ЦК України. 08.04.2019 року квартира знов була відчужена за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за реєстровим 613, за яким ОСОБА_8 «подарував» квартиру ОСОБА_13 . Копії вказаного договору позивач не має. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №323993159 від 24.02.2023 на даний час власником квартири є ОСОБА_14 . Предметом даного спору є витребування у відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82,76 кв.м. Обґрунтовані підстави вважати, що спірна квартира може бути відчужена відповідачем стали обставити скасування арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 по справі №522/4711/17 за заявою представника ОСОБА_3 , які раніше були накладені Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року.

У відзиві наголошується, що на переконання позивача, ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про зняття арешту, маючи на меті саме відчуження спірного майна, адже відповідач приймала участь у попередніх судових розглядах, і їй достеменно відомо, що відповідна квартира є «проблемно», щодо неї існує спір на право. Відповідачеві відомо, що ОСОБА_1 захищає своє право власності на спадкове майно, а відтак спірна квартира може бути витребувана у ОСОБА_3 . А тому, задля убезпечення від таких несприятливих наслідків, ОСОБА_3 , може здійснити відчуження квартири АДРЕСА_1 . Посилання відповідачки, на те що з часу скасування заходів забезпечення позову рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 по справі №522/20824/19 нею не вчинялося жодних дій щодо відчуження вказаної квартири, є неприйнятними. Адже, відчуження спірної квартири було неможливо через наявність інших заходів забезпечення по справі №522/4711/17, щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , які були скасовані лише 21.02.2023. Окрім зазначеного, загальна вартість спірного нерухомого майна, складає 3 323 903.35 гривень, вартість майна, на яке накладено арешт дорівнює вказаній вартості. За таких обставин ціна позову спів мірна із заходами забезпечення позову. Як вбачається із вищевикладеного, суд першої інстанції відповідно до свого внутрішнього переконання дослідив та оцінив усі наявні докази та прийшов до вірного висновку про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 82,76 кв.м, оскільки саме це приміщення с предметом спору. При цьому, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального чи процесуального права та достатньо обґрунтував своє рішення із дотримання вимог 263 ЦПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Пояснення учасників справи

У судовому засіданні адвокат Єгоров Д.С., представник ОСОБА_2 надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що ухвала суду першої інстанції в оскарженій частині є помилковою, а також прийнята з порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Губська Х.Ю. у судове засідання не з`явилися.

Від адвоката Губської Х.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів залишено без задоволення, як необґрунтоване.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 09.05.2023 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя: Пузанова Л.В., судді учасники колегії: Ігнатенко П.Я., Орловська Н.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.05.2023 року поновлено ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_15 , строк на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року, відкрито апеляційне провадження у справі.

Рішенням Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30.05.2023 року (зі змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31.05.2023 року) у судді Херсонського апеляційного суду Пузанової Л.В. закінчилось відрядження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 16.06.2023 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя: Карташов О.Ю., судді учасники колегії: Ігнатенко П.Я., орловська Н.В.

Рішенням Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30.05.2023 року (зі змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31.05.2023 року) судді Ігнатенко П.Я., ОСОБА_16 відраховані зі штату Одеського апеляційного суду, у зв`язку з закінченням відрядження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 21.06.2023 року, змінено склад суду, а саме: головуючий суддя: Карташов О.Ю., судді учасники колегії: Стахова Н.В., Коновалова В.А.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2023 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1,2ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.3ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, судом правильно встановлено, що предметом позову в даній справі є квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82, 76 кв.м., житловою площею 56,2 кв. м.

Таким чином, між сторонами дійсно виник спір з приводу витребування у відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 зазначеної квартири.

За наведених обставин забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Такий ризик відповідає меті забезпечення позову, у зв`язку з цим, накладення арешту на зазначене нерухоме майно є доцільним та виправданим способом охорони інтересів позивача на час розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Єгоров Дмитро Сергійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Н.В. Стахова