Справа № 191/495/24
Провадження № 2/191/168/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Порошиної О.О.

за участю секретаря Рибак М.П.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на дитину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 січня 2000 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , було укладено шлюб, який був зареєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 5, копія свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_3 видане 14.01.2000 року.

В шлюбі у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 , яке видане 09.02.2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №92. У квітні 2022 року, позивач, відповідач та їх повнолітні сини і неповнолітня донька ОСОБА_3 , в наслідок повномасштабного вторгнення російської федерації та активізації бойових дій, вимушені були негайно покинути своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та майже без особистих речей, переїхали проживати до АДРЕСА_2 . 04.04.2023 р. відповідач без будь-яких пояснень своїх дій, зібрав всі свої та частково спільні речі сім`ї, у тому числі всі наявні на той момент спільні грошові кошти, забрав автомобіль, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, та покинув позивача та їх спільних дітей, та поїхав у невідомому напрямку. Пізніше позивачу стало відомо, що відповідач переїхав проживати у місто Дніпро, де на дату написання цієї позовної заяви і продовжує проживати по АДРЕСА_3 . Таким чином, починаючи з 04.04.2023 року, донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває на її утриманні. Дані обставини підтверджуються довідкою від 24.05.2022 № 1231- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , довідкою від 24.05.2022 № 1231- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідкою вих.№ 12 від 02.02.2024 виданого головою домового комітету ТДВ «Агротехсервіс-Синельникове», якою підтверджується, що станом на 02.02.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно спільно проживають за адресою АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщені особи. Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , не піклується про її духовний, фізичний та моральний розвиток, не проявляє заінтересованість в подальшій долі доньки, не цікавляться її успіхами, станом здоров`я, розвитком та навчанням, не забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується із дитиною, не надає доньці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загально прийнятних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, не бере участі в утриманні і забезпеченні її усім необхідним не надає ніякої допомоги.

Крім того, майже з самого початку перебування у шлюбі, відповідач проявляв ознаки неповаги та вчиняв приниження особистості позивача. В наступному такі дії значно посилилися та приблизно з 2019-2020 року відповідач почав вчиняти такі дії по відношенню і до доньки. Відповідач постійно виявляв неповагу до позивача та доньки ОСОБА_3 , він дозволяв собі словесні приниження їх особистостей, здійснював психологічний тиск з метою підкоренню доньки та дружини своїй волі, наголошуючи на статевій нерівності та своїй перевазі. Дозволяв собі безпідставні спалахи гніву. Така тиранічна та аморальна поведінка відповідача викликала у доньки ОСОБА_3 виснаження нервової системи, втрату довіри та безпорадність, емоційну втому, дратівливість, нервову збудливість та апатію, що в свою чергу призвело до Астено-невротичного розладу.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП НОМЕР_5 , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

19.02.2024 року представником позивача подано заяву про зміну предмету прозову, в які просив змінити предмет позову із заявленого розміру аліментів 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн.

06.05.2024 р. представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково в розмірі 1598 грн., щомісячно, оскільки вважає, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., просив справу розглядати без його участі.

Представник позивача ОСОБА_5 до початку судового засідання надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що є сином відповідача і позивачки. Донькою ОСОБА_6 відповідач не цікавився, допомогу не пропонував. Він працює масажистом.

Суд дослідивши докази, які були надані суду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.02.2007 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів враховується відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що передбачено ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Приписами статей 181, 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З наданих письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину передбачених ст.188 СК України не встановлено.

Однак при визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років -3196,00 грн.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька, потребу дитини в одержанні аліментів, матеріальне становище відповідача, те, що відповідач є особою працездатного віку, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, та дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін, однак вважає, що розмір аліментів, який заявлений позивачем, є завищеним та таким, що за встановлених обставин справи не відповідає вимогам розумності та справедливості.

В той же час позивач не надала жодних доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 10000,00 гривень щомісячно, яку крім того, не змогла обґрунтувати, а зазначення того, що донька потребує також матеріальну допомогу на лікування у психолога, суд не бере до уваги, так як ці вимоги є підставою для звернення з окремим позовом до суду.

За наведених підстав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05.02.2024 р.

Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Положеннями ч. 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно постанови Верховного суду від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

У даній справі адвокатом Лисенко В.В. на підтвердження витрат позивача на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. суду надано договір про надання правничої допомоги від 01.02.2024 р., Акт наданих послуг за підготовку позовної заяви про стягнення аліментів на загальну вартість 3000,00 грн., рахунок-фактуру №1 від 01.02.2024 р., квитанцію №ПН1143 від 02.02.2024 р. про сплату позивачем платежу за підготовку заяви про стягнення заяви про стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору щодо стягнення аліментів, суд стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 193,54 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 179, 180, 181-183, 191 СК України, ст. ст. 5, 10, 19, 141, 197- 200, 206, 235, 259, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП НОМЕР_5 , у розмірі 3000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову 05.02.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збірв розмірі 193,54 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя О. О. Порошина