Дата документу 14.08.2024Справа № 643/1474/22
Провадження № 2/554/2856/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Сініцина Е.М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 липня 2005 року ОСОБА_1 , як «Позичальником», та ЗАТ КБ «Приватбанк» як «Банком», був укладений Кредитний договір № HAE2GK01270023, за умовами якого ЗАТ КБ «Приватбанк» зобов`язувався видати позивачу кредит у виді не поновлюваної лінії у розмірі 41 328,03 дол. США, на наступні цілі: 35 500,00 дол. США - на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та 5 828,03 доларів США на оплату страхових платежів з терміном повернення до 17.07.2025 року.

Кредитний договір № HAE2GK01270023 від 18.07.2005 нотаріально не посвідчувався.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором позивачем в іпотеку Банку згідно Договору іпотеки від 18.05.2005 року було передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зауважує, що Кредитний договір було укладено з численним порушенням норм чинного законодавства і Відповідач - АТ КБ «Приват банк», з 2015 року намагається в судовому порядку достроково стягнути із нього залишок заборгованості за цим кредитом.

Станом на дату написання цієї заяви в апеляційному суді Харківської області повторно розглядається справа № 643/6214/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Національний Банк України, Державна фіскальна служба України, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіна Анжеліка Валеріївна, Приватний нотаріус Ізотова Валентина Анатоліївна про визнання кредитного договору припиненим.

Позивач вказує що, Відповідач продовжує діяти недобросовісно та, незважаючи на приписи чинного законодавства, намагається в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки належну позивачу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

28.01.2022 року позивачем отриманий лист від 22.01.2022 №б/н виданий старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про те що, керуючись статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження", він направляє для виконання та до відома постанову від 21.01.2022, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису №2076 від 29.11.2018, що видав приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна.

Даним листом позивача повідомили, що по відношенню до нього 18.10.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66910429 на підставі виконавчого напису №2076 від 29.11.2018, що видав приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна.

01.02.2022 під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження позивач отримав копії Постанови від 21.01.2022 «Про арешт майна боржника» та про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2021 року на підставі виконавчого напису №2076 від 29.11.2018, що видав приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна.

Із змісту виконавчого напису № 2076 від 29.11.2018 позивачу стало зрозуміло, що сума заборгованості, яку Банк пред`явив до виконання становить 4 729 346,87 грн. (чотири мільйони сімсот двадцять дев`ять тисяч триста сорок шість гривень 87 коп.), і що ця заборгованість порахована станом на 04.10.2018 року.

Але деталізованого розрахунку заборгованості чи виписки в матеріалах виконавчого провадження не було.

Позивач звертає увагу на те, що Відповідач ще 14.04.2015 шляхом подання позовної заяви до Московського районного суду міста Харкова пред`явив йому вимогу про повне дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором № HAE2GK01270023 від 18.07.2005 та ініціював провадження по справі 643/6214/15-ц.

Наведене свідчить про той факт, що право вимоги у АТ КБ «Приватбанк» виникло ще до 14.04.2015 року, а за вчиненням виконавчого напису Відповідач звернувся тільки в листопаді 2018 році - тобто через 3,5 (три з половиною) роки після того, як йому стало відомо про порушення його прав.

Станом на 29.11.2018, тобто станом на дату вчинення Виконавчого напису № 2076 від 29.11.2018, а відповідно і станом на дату подання АТ КБ «Приватбанк» заяви на його вчинення - існував спір про розмір заборгованості за кредитним договором №HAE2GK01270023 від 18.07.2005 року.

Тобто розмір цієї заборгованості не був безспірним, а відповідно, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, знаючи про існування цих обставин, повинна була би відмовити у вчиненні цього Виконавчого напису на підставі приписів статті 88 ЗУ «Про нотаріат».

Очевидно, Відповідач, діючи недобросовісно та грубо зловживаючи правом, приховав від приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни інформацію про наявність судового спору про розмір заборгованості за кредитним договором № HAE2GK01270023 від 18.07.2005 року.

Цей факт також є самостійним та достатнім доказом для визнання виконавчого напису №2076 від 29.11.2018, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати виконавчий напис №2076, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 29.11.2018 року, таким, що не підлягає виконанню.

Позивач повідомлявся про час та дату судового засіданні належним чином, представник позивача адвокат Гайтота І.М. надала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі та участі позивача.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк»про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, відзив на адресу суду не надсилав, направив до суду письмові пояснення, в яких зазначив про непогодження з позовними вимогами та вказував на обставини чинності укладеного між сторонами кредитного договору, вказував на обставини безспірності заборгованості, зазначав про вчинення виконавчого напису на нотаріально засвідченому договорі.

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про розгляд справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача адвокат Гайтота І.М. направила до суду заперечення на письмові пояснення відповідача, в яких зазначила про пропуск відповідачем строку звернення до нотаріуса з моменту виникнення права вимоги за вищезгаданим кредитним договором; зазначала про наявність спору відносно заборгованості з огляду на те, що частину вказаної заборгованості було стягнуто станом на 13.03.2015 року; зазначила про неотримання позивачем повідомлення відповідача про усунення порушень.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Виконавчим написом №2076 від 29.11.2018 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. підтверджується, що з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , у розмірі, що складається з заборгованості за кредитом 28 152,37 доларів США, заборгованості за відсотками 14 875,50 доларів США, комісії 2 939,40 доларів США, пені 120 905,53 доларів США.

Підставою реалізації вказаного майна є договір іпотеки від 18.07.2005 року № 5294, що укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк».

18.10.2021 року постановою державного виконавця Московського ВДВС у м. Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП №66910429, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко І.М. №2076 від 29.11.2018 року відносно ОСОБА_1 , що підтверджується копією вказаної постанови.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.02.2023 року було витребувані у приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. докази, однак з Відповіді №01-16 від 09.07.2024 року вбачається, що документи були знищені згідно акту від 05.01.202 року №9, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що позивачем обґрунтовані підстави звернення до суду.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами позивач посилався на те, що Кредитний договір № HAE2GK01270023 від 18.07.2005 року нотаріально не посвідчувався; в апеляційному суді Харківської області повторно розглядалась справа №643/6214/15-ц предметом якою були спір про розмір заборгованості та про визнання кредитного договору припиненим, що підтверджує наявність спору; відповідачем пропущений строк звернення до нотаріуса з моменту виникнення права вимоги за вищезгаданим кредитним договором, оскільки спір був наявний ще 14.04.2015 року коли відповідач подав позовну заяву до Московського районного суду міста Харкова; частина заборгованості вже була стягнута; неотримання поштового повідомлення про усунення порушень.

Статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року, регулюється вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додається, зокрема засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

У висновку Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року, зазначено, що суд повинен встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Суд вважає, що позивач надав суду копію Кредитного договору №HAE2GK01270023 від 18.07.2005 року який нотаріально не посвідчувався, відповідно, нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис.

На час вчинення виконавчого напису 29.11.2018 року, в апеляційному суді Харківської області повторно розглядалась справа №643/6214/15-ц, предметом якою були спір про розмір заборгованості та про визнання кредитного договору припиненим, що підтверджує наявність спору. Однак нотаріус не перевірив наявність чи відсутність вказаної обставини та всупереч вимог Закону вчинив виконавчий напис.

Суд вважає, що обставина - не встановлення відсутності спору, виникла в зв`язку з не дослідженням нотаріусом наявності вимоги про стягнення заборгованості, що повинна направлятися стягувачем боржнику, і це ще одне порушення, що є підставою для скасування виконавчого напису.

Також, суд дійшов висновку, що стягувачем пропущений строк звернення до нотаріуса, оскільки з моменту виникнення права вимоги за кредитним договором пройшло більше трьох років, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки спір був наявний ще 14.04.2015 року.

Суд вважає, що відповідач не спростував доводи позивача, він не надав суду письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, а його посилання на те, що вимога та оригінали доказів направлення були надані приватному нотаріусу, жодним чином не підтверджені.

Що стосується ствердження АТ КБ «Приватбанка», що нотаріусу був наданий нотаріально посвідчений Договір іпотеки від 18.07.2005 року № 5294, суд зазначає, що вимоги стягувача можуть бути задоволені лише у разі наявності заборгованості, що виникла за Кредитним договором, який повинен бути нотаріально посвідченим. Тобто, договір іпотеки є похідним від основного договору, оскільки стягнення на предмет іпотеки може відбутися лише за умов наявності заборгованості.

А також суд зазначає, що посилання відповідача про те, що наявність спору за кредитним договором «не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису 29.11.2018 р., як і не обмежувало та не позбавляло Банк як Іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги за грошовим зобов`язанням в позасудовому порядку», не заслуговує на увагу, оскільки в абзаці 2 ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» закріплено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку..».

Суд звертає увагу «у безспірному порядку».

Також, суд вважає помилковими посилання відповідача на Постанови Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі №759/4036/18, від 22.05.2019 р. №640/18356/17 та інші, щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання», оскільки право на задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання можливо лише за умови встановлення заборгованості за основним зобов`язанням, яке вирішувалось в справі №643/6214/15-ц на момент винесення нотаріусом виконавчого напису.

Посилання АТ КБ «Приватбанк»на те, що нотаріус здійснив виконавчий напис в межах строку ст.256 ЦК України, зазначивши, що умовами Кредитного договору №HAE2GK01270023 від 18.07.2005 року встановлений строк до 17.07.2025 року, є необґрунтованим, оскільки згідно з ч.1 ст.253 ЦК України - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. А враховуючи наявність спору ще з 14.04.2015 року, то перебіг строку розпочався якнайменше з вказаної дати.

А також, суд вважає за необхідне відреагувати на ствердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не надав доказів невідповідності чи відсутності боргу перед Банком, не надання позивачем розрахунків, платіжних документів на підтвердження повного або часткового виконання зобов`язання.

Так, суд вказує, що на сторони покладено обов`язок доказування, тому відповідач, в той же мірі що і позивач, надає ті докази, які вважає за можливе досліджувати в судовому процесі, однак відповідач не скористався своїм правом і не надав їх, а переклав доказування на позивача. Крім того, сторони не оспорювали наявність спору про розмір заборгованості, що була предметом в справі №643/6214/15-ц, і не є предметом розгляду в даній справі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., при вчиненні виконавчого напису від 29.11.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №2076 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк»заборгованості за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , у розмірі, що складається з заборгованості за кредитом 28 152,37 доларів США, заборгованості за відсотками 14 875,50 доларів США, комісії 2 939,40 доларів США, пені 120 905,53 доларів США, повинна була отримати нотаріально засвідчений кредитний договір, впевнитись в безспірності заборгованості та періоду її виникнення, а також у наявності доказів урегулювання спору шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості позивачем.

Отже, нотаріус при вчиненні напису, не здійснила всіх обов`язкових дій, тому, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовані та доведені позивачем, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви в сумі 992,40 гривень.

На підставі ст.ст.3,15,16 ЦК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.11.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №2076про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , у розмірі, що складається з заборгованості за кредитом 28 152,37 доларів США, заборгованості за відсотками 14 875,50 доларів США, комісії 2 939,40 доларів США, пені 120 905,53 доларів США.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання позовної заяви в сумі 992,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ;

відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ;

третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Е.М. Сініцин.