Провадження № 2/204/1422/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання протиправною відмови у розгляді заяви про приватизацію та зобов`язання провести дії по приватизації житла, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, яку 14.03.2024 року уточнила, в якій просила визнати протиправною відмову відповідача у розгляді заяви про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради провести дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог зазначає, що її батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ордеру № 175 від 02.03.1971 року була надана у користування квартира АДРЕСА_1 . На виконання вимог чинного на той час декрету Ради Народних Комісарів РСФСР від 28 квітня 1925 року «Про прописку громадян, у міських поселеннях», позивачка була зареєстрована зі своїми батьками за зазначеною адресою з 05.05.1989 року по теперішній час. Згідно довідки від 26.09.2023 року № 10/5-23/5 позивачка зареєстрована за вказаною адресою та проживає одна, отже, набула право користування зазначеним житлом в законний спосіб. Відповідно довідки КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.03.2023 року № 3097 зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_2 , в який увійшла квартира АДРЕСА_3 , зареєстровано за КЖЄП «Південне» Дніпровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1549 від 19.06.2003 року та рішення Дніпровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року, отже квартира АДРЕСА_1 знаходиться у власності територіальної громади міста Дніпро. 27.09.2023 року позивачка звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою про передачу в приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . Листом від 12.10.2023 року № 3/916-7863 відповідач відмовив в розгляді заяви про приватизацію вказаного житла з посиланням на те, що необхідно звернутися до ЦНАП «Правобережний» або «Лівобережний». Зазначає, що раніше як звернутися до відповідача, вона зверталася до ЦНАП «Лівобережний» із тією самою заявою, але їй відмовили в прийняті заяви, бо вона з точки зору «фахівців» ЦНАП не відповідає формі, затвердженої Дніпровською міською радою. Вважає, що її право на приватизацію квартири в якій зареєстрована з часу свого народження, порушене відповідачем через його відмову розглянути її заяву по суті, а тому вона змушена звертатися за захистом своїх прав до суду.

08.07.2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Максименко С., у якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позовна заява ОСОБА_3 не містить посилання на важливу для визначення спірних правовідносин у цій справі обставину, а саме: отримання нею відмови у приватизації квартири АДРЕСА_1 . Лист відповідача, на який посилається позивачка, не є відмовою ОСОБА_3 у приватизації квартири, а є роз`ясненням порядку звернення з заявою про приватизацію, який встановлено рішенням Дніпровської міської ради від 24.05.2023 № 93/37 (попереднє рішення від 23.09.2020 № 104/61 визнано таким, що втратило чинність). Рішенням міської ради від 24.05.2023 № 93/37 встановлено перелік адміністративних послуг, які надаються через Центри надання адміністративних послуг. До цього переліку включено послугу з приватизації державного житлового фонду та приватизації жилих приміщень (кімнат), житлового блоку (секції) у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громади міста. Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не розглядав заяву позивачки про приватизацію спірної квартири, не приймав будь-яких рішень з цього питання, тобто не вчиняв дій, які б свідчили про невизнання органом приватизації прав ОСОБА_3 на приватизацію квартири. Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_3 фактично вказала на порушення її права на подання заяви посадовими особами ЦНАП «Лівобережний», які відмовились прийняти заяву. Позивачкою не надано доказів відмови відповідача у приватизації спірної квартири, не підтверджено наявність спірних правовідносин та той факт, що її право на приватизацію є невизнаним. В разі, якщо позивачка вважає відмову Центру адміністративних послуг «Лівобережний» незаконною, то оскарженню підлягають саме такі дії. З огляду на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач вважає, що позивачкою не визначено яке її право чи інтерес порушено, наслідком чого обрано неналежний та неефективний спосіб захисту.

Представник позивача адвокат - Лавринович О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Ревякіна Н.М., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особі має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що матері позивачки ОСОБА_5 разом із членами родини наймача на підставі ордеру № 175 від 02.03.1971 року була видана у користування квартира АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 22.05.1973 року, актовий запис № 1840; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 29.09.1990 року, Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, де вказано дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_6 » (а.с. 9, 10).

Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи від 12.02.2019 року, та від 26.09.2023 року за № 10/5-2315, позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , з 05.05.1989 року, з реєстраційного обліку знята 25.11.2005 року у зв`язку зі зміною назви вулиці та знову зареєстрована з 25.11.2005 року по теперішній час (а.с. 11, 20).

Згідно листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» № 3097 від 31.03.2021 року, вказано, що житловий будинок по АДРЕСА_2 , в який увійшла квартира АДРЕСА_3 , зареєстрований за КЖЕП «Південне» Дніпровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1549 від 19.06.2003 року та рішення Дніпровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року (а.с. 19).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , складеного 19.10.2022 року, загальна площа квартири становить 42,6 кв.м., житлова 29,7 кв.м. (а.с. 12-15).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з метою приватизації квартири, звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради. Листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 12.10.2023 року за № 6/16-7863, розглянувши заяву позивачки щодо приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_4 , повідомлено, що заява на приватизацію та повний пакет документів подається до Центру надання адміністративних послуг м. Дніпра ЦНАП «Правобережний» та «Лівобережний», відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 23.09.2020 року за № 104/61 (а.с. 21).

Статтею 9 ЖК України передбачено, що громадяни України мають право на приватизацію державного житлового фонду.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі- квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до вимог ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пунктами 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Отже, з системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, слід дійти висновку, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами і до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію квартири.

Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 24.05.2023 року за № 93/37, затверджено перелік адміністративних послуг, які надають Центри надання адміністративних послуг м. Дніпра. Згідно переліку, до нього включено послугу з приватизації державного житлового фонду та приватизації жилих приміщень (кімнат), житлового блоку (секції) у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громади міста.

Як вбачається з відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 12.10.2023 року за № 2/16-7863, на яку позивачка посилається як на відмову у розгляді заяви про приватизацію від 27.09.2023 року, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не розглядав заяву позивачки про приватизацію спірної квартири, не приймав будь-яких рішень з цього питання, тобто не вчиняв дій, які б свідчили про невизнання органом приватизації прав ОСОБА_3 на приватизацію квартири, а має характер повідомлення та роз`яснення про вчинення певних дій, необхідних для розгляду питання про приватизацію квартири.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Разом із тим, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради житлових прав, були порушені права позивачки, а саме: відмовлено позивачці у розгляді заяви про приватизацію квартири.

Що стосується вимог позивачки про зобов`язання Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради провести дії по приватизації житла, то дані вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки виходячи з конкретних обставин справи обраний позивачем спосіб захисту заявлений попередчасно. Порядок проведення дій направлених на приватизацію квартиру, визначений в силу положень закону відповідними органами, з обов`язковим поданням та оформленням певного переліку документів громадянами, які бажають провести приватизацію квартири, як особи, які користуються нею на умовах найму. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідачем Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради не були порушені права позивачки та не було відмовлено у розгляді заяви про приватизацію квартири, а лише роз`яснено порядк подання такої заяви.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановивши відсутність порушення прав позивачки з боку відповідача, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу у задоволені вимог позову відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 9 Житлового кодексу України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (адреса реєстрації: м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 16) про визнання протиправною відмови у розгляді заяви про приватизацію та зобов`язання провести дії по приватизації житла відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська