Справа № 203/6890/23
Провадження № 2/0203/402/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що він та відповідачка в рівних частках є спадкоємця майна, прав та обов`язків після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 дідуся ОСОБА_4 за заповітом, посвідченим 29.09.2015 року П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Не дивлячись на окреме проживання, позивач підтримував із спадкодавцем родинні зв`язки, постійно спілкувались, а останні три роки позивач не рідше 2-3 разів на тиждень навідувався до спадкодавця, у т.ч. з допомогою ліками. Разом з тим, за весь час спадкодавець жодним чином не обмовився або іншим чином не повідомив про наявність складеного заповіту. Не повідомляла про наявність заповіту і дружина спадкодавця (бабуся позивача). В зв`язку з цим, про наявність заповіту йому стало відомо лише після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_5 . Спадкову справу після смерті дідуся було заведено приватним нотаріусом лише в жовтні 2023 року, тобто після смерті дружини останнього. Дізнавшись про наявність заповіту позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 27.10.2023 року у вчиненні відповідної нотаріальної дії було відмовлено, в зв`язку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду з позовом для визначення додаткового строку для подачі заяви. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном в один місяць з дати набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 16.02.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка за викликами до суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила. Проте, забезпечила представництво своїх інтересів через уповноваженого представника, який під час попереднього судового засідання зазначив, що позов відповідачкою не визнається. Після призначення справи до розгляду по суті відповідачка та її представник повторно до суду не з`явились, доказів поважності причин неявки не надали.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна І.О., в наданій заяві просила розглядати справу без її участі.

За вказаних обставин, враховуючи положення ст.ст.211,223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відповідачки та її представника, а також третьої особи.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач та відповідачка є рідними братом та сестрою, а також онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружина ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений П`ятою Дніпропетровською державної нотаріальною конторою 29.09.2015 року за реєстровим №1-841, відповідно до якого він заповідав на випадок своєї смерті всі права та обов`язки, рухоме та нерухоме майно, позивачу та відповідачці в рівних частках кожному із них.

13.10.2023 року відповідачкою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого дідуся ОСОБА_4 .

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №97/2023.

27.10.2023 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого дідуся ОСОБА_4 було подано позивачем.

Постановою нотаріуса від 27.10.2023 року у вчиненні відповідної нотаріальної дії було відмовлено, в зв`язку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини та роз`яснено позивачу право на звернення до суду з позовом для визначення додаткового строку для подачі заяви.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст.1218,1231 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі №6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31.01.2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19).

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 року у справі №638/17145/17, від 22.03.2023 року у справі №361/8259/18.

Відповідно до правових висновків, наведених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі №686/5757/23, провадження № 14-50цс24, здійснивши тлумачення приписів ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.3 ст.1272 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права:

«Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.

Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядається, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом».

Суд першої інстанції приймає до уваги, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась та, відповідно, про наявність заповіту спадкоємці за останнім (позивач та відповідачка) нотаріусом не повідомлялись.

Відповідно до ст.1265 ЦК України позивач та відповідачка віднесені до спадкоємців за законом п`ятої черги після померлого ОСОБА_4 .

При цьому, на момент його смерті був наявний спадкоємець вищої черги, а саме: дружина померлого та бабуся сторін ОСОБА_5 , яка в силу ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом та фактично прийняла спадщину.

Як зазначив позивач та підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за життя ОСОБА_4 про складання ним заповіту нікого не повідомляв. Його дружина ОСОБА_5 також не повідомляла про наявність заповіту та про його існування рідні дізнались лише після смерті ОСОБА_5 , коли шукали в квартирі документи з метою подальшого поховання останньої та звернення до нотаріуса для оформлення спадщини.

За вказаних обставин та враховуючі правові висновки, наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі №686/5757/23, провадження №14-50цс24, суд вважає, що у даному випадку необізнаність позивача про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позову, встановивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном в один місяць з дня набранням даним рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216,1218-1220,1231,1261-1265,1268,1270,1272 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,211,223,258,259,263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , терміном в один місяць з дня набранням даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак