КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5603/24
Провадження № 2-о/552/361/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Кузіної Ж.В.

присяжних - Балашова Н.М. , Стегній О.Я.,

секретаря судового засідання - Лиходід Я.А.

прокурора ОСОБА_1

за участю лікаря психіатра ОСОБА_2 , особа відносно якого розглядається справа ОСОБА_3 , адвоката Лисенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в залі суду цивільну справу за заявою лікаря-психіатра 6 відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр 6 відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до закладу для надання психіатричної допомоги посилаючись на те, що за направленням лікаря- психіатра КП « Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру Полтавської обласної ради» ОСОБА_4 госпіталізована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа з інвалідністю 3 групи, з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, стан загострення». Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 23.08.2024 року встановлений діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стадія загострення», а тому її необхідно примусово госпіталізувати до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Судове засідання проведене у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала та пояснила, що 21.08.2024 року ОСОБА_3 за направленням лікаря-психіатра надійшла до медичного закладу, де надала згоду на лікування. 23.08.2024 року остання відмовилась від проведення лікування. За ці дні отримані нею медичні препарати дещо покращили її стан, проте це є малим терміном, а тому наразі наявний у пацієнта психоз не купірований, вона потребує подальшого лікування, яке з 23.08.2024 року відмовилась отримувати. Просила заяву заловольнити.

ОСОБА_3 заперечує щодо задоволення заяви та пояснила, що обставини які в ній викладені не відповідають дійсності. Можливо її вдома не так зрозуміли. Вона є прихожанкою Протестанської церкви адвентистів 7 дня, яка не рекомендує приймати ліки, чого вона і дотримується. Нею ліки інколи приймались, а інколи ні. Раніше вона багато разів проходила лікування. Останній раз більше 5 років тому. Мали випадки коли із-за стресу приймала алкоголь. Зараз п`є лише джерельну воду і їй стає краще. Знає, що її співробітники хвилювались за неї та телефонували сину.

Адвокат Лисенко С.С. заперечує щодо задоволення заяви.

Прокурор заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу підтримала, вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення заявника, ОСОБА_3 та її представника, думку прокурора, пояснення свідка ОСОБА_5 , дослідивши та оцінивши докази по справі, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово- психіатричної експертизи посмертно.

У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2024 року об 16 год. 30 хв. за направленням лікаря-психіатра, ОСОБА_3 госпіталізована з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, стан загострення», яка надала добровільну згоду на проходження лікування.

23 серпня 2024 року ОСОБА_3 відмовилась від проходження лікування.

З наданих до суду документів убачається, що з 1985 року у ОСОБА_3 відмічаються психічні розлади , неодноразово проходила лікування у закладах, останній раз у 2013 році. Останні 10 років амбулаторне лікування не приймала, за допомогою до психіатра не зверталась. Згідно заяви сина, останній тиждень ОСОБА_3 поводила себе неадекватно, виникли маячні ідеї, стала конфліктною , агресивною, погрожувала фізичною розправою сину та намагась вдарити молотком вночі коли він спав, ходить по будинку та б`є молотком стіни, меблі, посуд, не спить вночі, відмовляється від їжі, хоче вийти на вулицю та помститися сусідам.

Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу " особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Тобто, відповідно до даної норми Закону, примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації.

Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року.

У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його матір`ю, хворіє тривалий час, орієнтовно з 90 років. Один раз на 3-7 років проходить лікування. Добровільно лікування не приймає, у її речах знайшов релігійного змісту листи, які забороняють приймати ліки. Йому з місця роботи матері зателефонувала медсестра та повідомила, що ОСОБА_3 у розмові несе нісенітниці. У зв`язку з таким станом матері, він викликав швидку допомогу для її госпіталізації, працівників поліції. Після отримання направлення від психіатра її госпіталізовано до лікарні. На час госпіталізації була не контактна, її фрази не були взаємопов`язані, три ночі не спала, майже не харчувалась. Молотком стукала у двері, замахувалась на нього. Останній раз, коли стан погіршився, він їздив забирати мати у с. Лозове, Харківсько області, куди вона самостійно поїхала.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є особою, яка страждає на тяжкий психічний розлад.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 23 серпня 2024 року зважаючи на наявність тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (неадекватна поведінка, агресивність, наявність маячних ідей відношення на адресу рідних, оточуючих, емоційна неадекватність, відсутність критичного відношення до своєї поведінки та ситуації, що передувала госпіталізації), комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку про доцільність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку та звертається до суду з заявою щодо прийняття рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару.

У ході судового розгляду, ОСОБА_3 давала суперечливі пояснення з приводу її бажання приймати ліки вдома, посилалась на віру, що забороняє їх приймати, у послідуючому говорила, що лише за рекомендацією сімейного лікаря буде приймати, хоча до повноважень останнього призначення ліків у даному випадку не відноситься, а тому її некритичність до свого стану фактично є діями, що являють собою безпосередню небезпеку як для неї самої та оточуючих, оскільки за висновком лікарів-психіатрів особа потребує такого лікування.

ОСОБА_3 встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стадія загострення».

У даному випадку суд дійшов до висновку про достовірність тієї обставини, що особа страждає на тяжкий психічний розлад, що підтверджується висновком комісії лікарів- психіатрів КП «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 23 серпня 2024 року та який спростований в ході судового розгляду.

Психічний розлад ОСОБА_3 є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що ОСОБА_3 може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 263-265, 342,430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-психіатра 6 відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 - задовольнити.

Госпіталізувати в примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до закладу для надання психіатричної допомоги.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: Комунальне підприємство «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» (місце знаходження: м. Полтава вул. Медична, 1, ідентифікаційний код в ).

особа відносно якого розглядається справа ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення виготовлений 28 серпня 2024 року

Головуючий Ж.В. Кузіна

Присяжні Н.М. Балашова

О.Я. Стегній