Справа № 372/2331/23
Провадження № 2-133/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Водолазській Т.Ю.,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кочергіна Світлана Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кочергіна Світлана Михайлівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

У травні 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном та визнати за нею право власності на будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном, необхідне позивачу ОСОБА_1 щоб отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4 на спадкове майно а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Обгрунтовуючи позов, позивач зазначила, що її чоловік народився у сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 належав будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На дату смерті ОСОБА_6 з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_5 , тому вважалась такою, що прийняла спадщину. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно заповіту остання все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все, те що буде належати останній заповіла своїм синам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у рівних частках. Сімя ОСОБА_7 , він сам, його дружина та діти померли в різний час. ОСОБА_4 (чоловік позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У встановлений термін оформити спадщину після смерті матері не зміг, оскільки його право на спадкове майно ніким не оспорювалось. Після смерті останнього, позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, та видачі їй свідоцтво про спадщину, яка, зокрема, складається із будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, нотаріусом повідомлено останній про необхідність надання документів, які є доказом вступу ОСОБА_4 в управління чи володіння спадковим майном після смерті його матері ОСОБА_5 ..

Ухвалою суду від 06.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

12.10.2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кочергіна С.М., про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності. Зустрічний позов мотивований тим, що встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном, необхідне з метою отримання права власності в порядку спадкування на будинку будинку за адресою: АДРЕСА_1 та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 дядька ОСОБА_7 .

12.10.2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття зустрічної позовної заяви.

01.11.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду та витребування доказів.

Представник позивача та позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав викладених у зустрічній позовній заяві.

Третя особа приватний нотаріус Кочергіна С.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в первісній та зустрічній позовних заявах, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.02.1974 року Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області зареєстровано шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , яка після одруження взяла прізвище ОСОБА_9 . Зазначене підтверджується копіями паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у селі Підгірці Обухівського району Київської області, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10 ).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у селі Підгірці Обухівського району Київської області, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Також у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був син ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На підставі рішення Обухівського райвиконкому від 12.03.1991 ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 кв.м.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У довідці Підгірцівської сільської ради Обухівського району від 21.12.2021 вих. 140-01, зазначається, що на дату смерті ОСОБА_6 09 вересня 1992, з ним за адресом: АДРЕСА_1 , була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_5 , тому остання згідно ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно заповіту від 12.01.1993 ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати останній заповіла синам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ), його дружина ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) та їх діти ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) та ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ).

Інших спадкоємців ОСОБА_7 немає. Останні, у встановленому законом порядку спадщину не прийняли.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як зазначає позивачка, у встановлений законом термін оформити спадщину за ОСОБА_5 її чоловік не зміг по причині того, що його право на спадкове майно ніким не оспорювалося та виникли непередбачені сімейні обставини.

Відповідно до витягу з спадкового реєстру за заявою ОСОБА_1 (яка є дружиною ОСОБА_4 26.06.2021 року зареєстровано спадкову справу № 67884963 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кочергіної С.М., інших спадкоємців не встановлено.

Своєю заявою від 26.06.2021 ОСОБА_1 просила видати свідоцтво про спадщину, яка зокрема складається з будинку АДРЕСА_1 .

Однак, приватним нотаріусом Кочергіною С.М. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та повідомлено що відповідно до відповіді Підгірцівської сільської роди Обухівського району Київської області від 21.12.2021 року, вих 140-01, на дату смерті ОСОБА_6 з ним за адресою АДРЕСА_1 булла зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_5 , документально підтверджена інформація про фактичне проживання (без реєстрації) інших осіб станом на 09.09.1999 відсутня.

Згідно відповіді Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 05.11.2021 року, вих 125 на дату смерті ОСОБА_5 19.04.1994 інформація про фактичне проживання у будинку АДРЕСА_1 інших осіб відсутня.

Згідно інформації Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась, та спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

У довідці Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 2004 року, зазначається що ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 , дійсно прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , шляхом взяття будинку на схорону, обробляли присадибну земельну ділянку, проводили поточний ремонт будинку, сплачували внески.

За заявою ОСОБА_4 ПП «Фокус-2002» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду заяви, ОСОБА_4 було видано Державний Акт на право власності серії ЯЖ №328553 на земельну ділянку у АДРЕСА_2 .

Дані обставини встановлені рішенням Обухівського районного суд Київської області від 17.03.2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області третя особа приватний нотаріус Кочеригіна Світлана Михайлівна про визнання права власності на частину будинку, яким в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ст. 82 ч.4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до постанови пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що вступив в управління або користування спадковим майном.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, чинної на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Нормами статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 747/764/18, провадження № 61-6910св19, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, необхідно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Отже, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином після смерті ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, а саме на на будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка є дружиною померлого спадкоємця ОСОБА_4 , який фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_5 , що підтверджується його доглядом за спадковим майном.

Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно чи права на нього.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що померлий чоловік позивачка ОСОБА_4 фактично вступив в управління спадковим майном, встановлення факту прийняття спадщини необхідно позивачці для врегулювання юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту своєчасності прийняття спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_5 .

Щодо позовної вимоги про визнання права власності, суд виходить з наступного:

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з досліджених в судовому засіданні доказів, житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , інші особи на володіння та користування даним домоволодінням на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність домоволодіння для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: ...судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове є обґрунтованою та підлягає до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кочергіна Світлана Михайлівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не доведено порушення його прав, які підлягають судовому захисту, та не надано доказів на їх підтвердження.

Будь-яких доказів того, що позивач за зустрічним позовом є спадкоємцем будь-якої черги за законом матеріали справи не містять, як і не містять доказів його звернення з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 , а також в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, також позивачем не зазначено доказів щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину, або відмовились від неї.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки матеріали даної справи не містять доказів наявності перешкод для отримання позивачем за зустрічним позовом в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, то його право не було порушене і не підлягало судовому захисту.

Керуючись ст.ст. 4, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст. 525-527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кочергіна Світлана Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кочергіна Світлана Михайлівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя