Справа № 524/8905/24
Провадження № 2-з/524/41/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Мельник Н.П., з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану його представником (адвокатом) Олійник Лілією Михайлівною, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником (адвокатом) Олійник Л.М., про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 в межах розміру позовних вимог 150 000 доларів США. У заяві про забезпечення позову заявником не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що до Автозаводського районного суду м. Кременчука подана позовна заява до ОСОБА_2 про стягнення боргу на підставі розписки, наданої ОСОБА_1 . Заяву обґрунтував тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони його прав та інтересів від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки з тим, щоб в подальшому забезпечити ефективне виконання судового рішення, прийнятого за результатами розгляду поданої ним позовної заяви.

Суд, розглянувши матеріали заяви, встановив наступне.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана ним одночасно з пред`явленням ним позову до суду, до якого подана позовна заява. Предметом зазначеного спору є стягнення боргу, тобто грошові кошти, які відповідачка в добровільному порядку позивачу не повернула.

Оцінивши доводи заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями п.п.1,2 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність - передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Дослідивши матеріали справу, суд, пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог.

При цьому, заявник просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , однак суду не надано відомостей про конкретні об`єкти, на які необхідно накласти арешт, кому вони належать, їх місце розташування, вартість, не представлено доказів щодо переліку банківських рахунків тощо.

З цих підстав, суд позбавлений можливості перевірити питання співмірності заявлених позовних вимог та вимог про забезпечення позову.

У зв`язку з чим, заява про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149 -153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану його представником (адвокатом) Олійник Лілією Михайлівною, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її складення та оскарження не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.П.Мельник