Справа № 2-1871/09
УХВАЛА

12 серпня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді : Богун О.О.

при секретареві Дубовик А.П.

за участю учасників справи:

представника заявника: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 10 березня 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг до ОСОБА_3 про повернення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 10.03.2009 позов Відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг до ОСОБА_3 про повернення заборгованості задоволено. Стягнуто з до ОСОБА_3 заборгованість в сумі 494685 грн. 16 коп. грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи по розгляду справи в сумі 30 грн., а також судові витрати по справі.

23.07.2024 відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яку обґрунтовує наступним. Винесене заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2009 р. не має посилань та доказів з визначеною конкретикою належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи (заочний розгляд справи). Суд провів судовий розгляд справи не здійснивши належного повідомлення сторони відповідача. Відповідно відомостей Постанови про відкриття виконавчого провадження, зазначено що заочне рішення набрало чинності 21.04.2009 року, при цьому матеріали справи не визначають на підставі чого, суд здійснив і ввів заочне рішення до законної сили. Наявне в матеріалах справи екземпляр заочного рішення не має навіть відмітки - заочне рішення набрало законної сили (дата, рік), як і не має відповідної печатки суду. Матеріали цивільної справи №2-1871/09 не містять доказів наданих стороною позивача копій кредитного договору № 5706C32 від 19.07.2006 року, якій повинен був стати предметом розгляду та дослідження факту дійсного укладання кредитного договору між сторонами, доказів перерахування кошів на користь відповідача, доказів перерахування коштів на користь позивача, наявність грошового бухгалтерського розрахунку на підставі банківських (бухгалтерських документів, банківських платіжок тощо). Позивач не визначив, а суд не дослідив наявність у договорі таких умов, які б дозволяли позивачу заявляти вимоги раніше визначеного договором строку повернення кредиту. Дана обставина підлягає дослідженню в суді. Про винесене у 2009 році заочне рішення, я дізнався лише в 2024 році, від головного державного виконавця Вонсович Ольги Вікторівни.

08.08.2024 року від представника позивача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» за довіреністю адвокат Васюта К.С, надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Представник позивача зазначив, що заявник не посилався на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та жодних доказів по справі не надав. не надав жодних доказів які заперечували або змінювали суму яка підлягає стягненню, а отже рішення є обґрунтованим та законним і спору стосовно суми заборгованості не має. Посилання на те, що у матеріалах справи відсутні документи стосовно інформування його про стан розгляду справи, колії кредитного договору не заслуговують на увагу з причини, що судова справи знищена за строками давності зберігання, які в суді становлять 5 років. Просить залишити заяву без розгляду оскільки заявником пропущено строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 адвокат Кузьмін Р.В заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» за довіреністю адвокат Васюта К.С, у судовому засідання просив заяву про перегляд заочного рішення залишити без розгляду, оскільки пропущений строк звернення до суду із даною заявою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 232 ЦПК України (в редакції від 16.06.2007 року), позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції від 16.06.2007 року), заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яке ухвалене судом 10 березня 2009 р., тобто через 15 років.

В обґрунтування поважності пропуску строку вказує, що не був обізнаний про ухвалене судом рішення, оскільки судові повістки були направлена за іншою адресою, ухвала про відкриття провадження та рішення суду також.

Інших причин, які б вказували на поважність неявки у судове засідання відповідачем ОСОБА_3 не зазначено.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що "вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі "Ponomaryov v. Ukraine", п. 41)";

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі "Ustimeтko v. Ukraine", п. 46)".

Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зазначене дає підстави для висновку, що за загальним правилом (крім випадків, передбачених ЦПК України), процесуальні документи, подані поза межами встановлених законом процесуальних строків на вчинення певних процесуальних дій, приймаються та розглядаються по суті за наявності підстав для поновлення строку. В іншому випадку така заява залишається без розгляду.

Крім цього Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 12 червня 2024 року по справі № 756/11081/20 відступила від раніше сформованого висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №214/5505/16 (провадження №14-74цс21) та констатувала, що Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі №214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями284, 286, 287 цього Кодексу: передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_3 не доведено поважність причини пропуску звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, у заяві про скасування заочного рішення відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, та які не були досліджені судом при його ухваленні, суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 126, 284,287,288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 10 березня 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг до ОСОБА_3 про повернення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Богун

12.08.2024