Справа № 191/1915/24
Провадження № 2/191/680/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Омельченко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що житловий будинок та земельна ділянка АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . ОСОБА_2 видав доручення на ім`я ОСОБА_3 для здійснення купівлі-продажу вищезазначеного домоволодіння та земельної ділянки, які були запропоновані їй придбати, на що вона погодилась.

11 квітня 2017 року позивач та ОСОБА_2 , в особі його представника ОСОБА_3 уклали договір купівлі - продажу будинку, проте відповідачі відмовились від нотаріального посвідчення цього договору під час укладання договору. 11 квітня 2017 року відповідачі передали, а позивач прийняла ключі від спірного будинку. Позивач передала, а відповідач прийняв всю суму за продаж спірної нерухомості, однак до цього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору. Факт передачі грошових коштів за спірний будинок можуть підтвердити свідки, а також наявна розписка. У період до 01.01.2013 договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню та державній реєстрації , а з 01.01.2013 лише нотаріальному посвідченню. За таких обставин вважає, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений між нею та відповідачем, може бути визнано судом дійсним, згідно частини 2 статті 220 ЦК України, так як сторони повністю виконали свої зобов`язання, що підтверджується письмово. Просить визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки розташованих, за адресою: АДРЕСА_1 , між сторонами дійсним, та визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,20 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до початку судового розгляду надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з довіреністю, виданою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. від 01 квітня 2004 року, серія ВВА №463839, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 придбати домоволодіння та земельну ділянку в межах Дніпропетровської області за ціною і на умовах йому відомих, та зареєструвати за ним право власності на придбане нерухоме майно у відповідних органах. При цьому надав представнику право подавати від його імені заяви, одержати необхідні довідки та інші документи, розписуватися , в тому числі підписати договір купівлі-продажу, здійснити необхідні розрахунки по укладанню угоди та виконанню повноважень, пов`язаних з реєстрацією права власності на придбане майно та інше.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки серії ВВС №806360 від 25 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лівінською Л.М., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,20 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі №356.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серія СВА №215783 від 24.05.2004, номер витягу 23661715, 1/1 частка будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві договору купівлі-продажу ВВС №806361 р.353, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лівінською Л.М.

Згідно з довіреністю, виданою нотаріусом Чусовського нотаріального округу Пермського краю рф Коротцом І.В. від 20.03.2007, 59 АА 2298901, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 продати належний йому на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розписки від 11 квітня 2017 року, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50000 грн. за проданий ним житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.04.2004, та договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.04.2004, посвідчені приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лівінською Л.М., зареєстровані в реєстрі №353 та №356. Також ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 документи, які підтверджують право власності на зазначений жилий будинок та земельну ділянку. Оплата з ОСОБА_1 проведена в повному обсязі та будь-яких претензій не має.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210,640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст.657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухиляється, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який діяв за дорученням ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКГІП: НОМЕР_1 право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., та земельну ділянку площею 0,20 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. Ю. Костеленко