У Х В А Л А

Справа № 183/8477/24

№ 2/183/3709/24

19 серпня 2024 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

15.08.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сорока М.В., звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований 31.03.2011 за №11017736 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 28.11.2011.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, у провадженні ВДВС Новомосковського МРУЮ перебувало виконавче провадження №25342797 з примусового виконання судового наказу №2н-672, виданого 28.12.2010 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДФ АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості у розмірі 10547,02 грн.

В ході проведення виконавчих дій з метою забезпечення примусового виконання вказаного виконавчого документу, 30.03.2011 державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 .

В подальшому, вищезазначене виконавче провадження було завершено 21.10.2011 в порядку п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час).

ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на Чуб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.04.2012.

Таким чином, позивачка у даній справі є боржником у виконавчому провадженні, на майно якої державним виконавцем накладено арешт, а предметом позову є скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд у постановах від 19.01.2022 року по справі № 577/4541/20 та від 07.06.2023 року по справі №200/12288/19 зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження №12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження №61-19066св20), і підстав відступити від зазначених висновків ВС не встановив.

Відповідно до п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні ВП 25342797, відкритому на підставі судового наказу, що виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області і арешт майна здійснено державним виконавцем у даному виконавчому провадженні для вжиття заходів примусового виконання рішень, суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законом визначений інший порядок для звернення до суду за захистом порушеного права позивача, а тому слід відмовити у відкритті провадженні у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадженні у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту нерухомого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України, роз`яснити позивачу, що він має право на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця, у порядку, встановленому ст. 447 ЦПК України до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 19 серпня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.