Справа №487/7196/24
Провадження №2/487/2703/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши матеріали заяви адвоката Веріковської Т.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Веріковська Т.А., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовних вимог і до повнолітня дітей та визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 .

Разом із пред`явленням позову, адвокат Веріковська Т.А., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення вказаного вище позову, шляхом заборони ОСОБА_2 чинити перешкоди у проживанні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком за місцем його проживання, до набрання рішення законної сили.

Обґрунтовуючи заяву зазначили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01.11.2023 рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва. В шлюбі у сторін народилось чотири дитини, троє з яких є неповнолітніми, на теперішній час з 19.05.2024 діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на його утриманні, відповідач не займається вихованням та розвитком дітей, між матерю та дітьми виникають постійні сварки. Проте, відповідачка вимагає ОСОБА_1 повернути їй малолітнього ОСОБА_5 та намагалась декілька разів викрасти дитину, влаштувала бійку з позивачем, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Позивач має роботу, постійний дохід, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, відповідально ставиться до виконання ним батьківських обов`язків, займається вихованням та розвитком дітей. Відповідачка чинить перешкоди у вільному проживання малолітнього сина з батьком за їхнім постійним місцем проживання, провокує сварки, побила дочку та така негативна поведінка матері впливає на емоційний стан дитини. Між сторонами на теперішній час існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , тому існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви та додані до нього документи, суд приходить до наступного:

Так, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , 2021 року народження, в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва також перебуває цивільна справа за позовом (зустрічним) ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитиниОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю та стягнення моральної шкоди (справа №487/8660/23), на що посилався позивач та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до Принципів попередніх і забезпечувальних (охоронних) заходів у міжнародному цивільному процесі Міжнародної Асоціації процесуального права, "попередні і забезпечувальні заходи мають дві принципові цілі у цивільних спорах: а) збереження існуючого status quo до вирішення спору по суті; б) збереження активів, за рахунок яких остаточне судове рішення може бути виконано.

Відповідно до Правила 17.1 «Попередні заходи та охоронні заходи», що закріплено у Правилах міжнародного цивільного процесу ALI/UNIDROIT, суд може вжити попередній захід для того, щоб обмежити поведінку сторони чи іншої особи або змусити її до поведінки у випадках, коли необхідно зберегти можливість надання ефективного засобу судового захисту до ухвалення остаточного судового рішення або ж для того, щоб підтримати або іншим чином врегулювати існуючу ситуацію (status quo).

Консультативна рада європейських суддів у своєму Висновку від 24 листопада 2004 року № 6 «Про справедливий судовий розгляд у розумні строки і роль судді у судовому процесі з урахуванням альтернативних способів вирішення спорів» визначила, залежно від мети, два види попередніх заходів, які можуть бути застосовані судом: 1) заходи, спрямовані на забезпечення виконання рішення (наприклад, накладення арешту або «замороження активів»); 2) засоби тимчасового врегулювання ситуації (наприклад, у сімейних спорах).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За змістом позовної заяви, вбачається, що предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 .

При цьому, забезпечення позову у спосіб заборони ОСОБА_2 чинити перешкоди у проживанні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком фактично є предметом судового розгляду щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком, а тому забезпечення позову у таким способом фактично вирішує питання щодо позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по суті.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, встановив, що запропонований вид забезпечення позову за змістом є тотожним позовним вимогам про визначення місця проживання дитини та призведе до фактичного вирішення спору без розгляду справи по суті, що не допускається діючими нормами ЦПК України, відтак відповідна заява адвоката Веріковської Т.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду з такою заявою у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову призведуть до утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153, 260, 263, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Веріковської Т.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дитини - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М. Афоніна