справа № 631/467/24
провадження № 2-н/631/122/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

20 серпня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1534 гривні 25 копійок та судового збору в сумі 302 гривні 80 копійок,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1534 гривні 25 копійок та судового збору в сумі 302 гривні 80 копійок.

Приписами частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначене, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Зі змісту наведеної норми слідує, що суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника мають бути безспірними, обґрунтованими та відповідати положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

В силу своєї специфіки наказне провадження передбачає спрощене, швидке вирішення питання, із яким звернувся до суду заявник, що, втім, врівноважується вимогами до форми і порядку такого звернення. Саме дотримання формалізованої процедури звернення особи з заявою про видачу судового наказу уможливлює вирішення в наказному провадженні відповідної заяви по суті. Специфіка наказного провадження в межах цивільного процесуального закону, який, власне, передбачає сукупність обов`язкових формалізованих процедур, що забезпечують законний розгляд цивільних справ, відображена у Розділі ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Положеннями статті 162 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При цьому вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені у статті 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

З метою отримання інформації щодо місця реєстрації (проживання) боржника у відповідності до частини 5 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, судом було зроблено запит до Центру надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області.

Відповідно до повідомлення Центру надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області № 04.01-35/114, що надійшло на адресу суду 20 серпня 2024 року та зареєстроване за вхідним № 6196/24-вх., встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яка не співпадає з адресою місця споживання природного газу.

Крім того, згідно відповіді № 748216, отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру 20 серпня 2024 року в порядку, передбаченому частиною 7 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка також не співпадає з адресою місця споживання природного газу.

Статтею 163 Цивільного процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, обов`язок щодо додержання яких покладається на заявника.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Як було установлено з поданої заяви про видачу судового наказу, заявником, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» не зазначено зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування боржника.

При цьому суд також зауважує, що матеріали заяви не містять жодних доказів, які підтверджували, що ОСОБА_1 є споживачем послуг постачання природнього газу саме за адресою: АДРЕСА_1 , або є власником (співвласником) вказаного об`єкта нерухомості чи був його користувачем на момент виникнення заборгованості.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що судом встановлено зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, яке не співпадає з адресою постачання природного газу та наявності боргу, що є предметом заяви про видачу судового наказу, й доказів, які б підтверджували факт споживання споживачем природного газу саме за цією адресою не надано, суд приходить до висновку, що в даному випадку ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1534 гривні 25 копійок та судового збору в сумі 302 гривні 80 копійок, слід відмовити.

Також суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, в даному випадку стягувач, встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження, керуючись статтями 2, 3, 4, 13, частиною 3 статті 19, частинами 1 та 2 статті 160, статтями 163 165, 167, 171, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1534 гривні 25 копійок та судового збору в сумі 302 гривні 80 копійок відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська