Справа № 462/5910/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові в окремому проваджені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 /Заінтересована особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора/ про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа,

встановив:

Заявник звернувся до суду зі заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 ; встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме,що реєстраційне посвідчення видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_2 . 27 травня 2024 року він звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі поданої заяви було заведено спадкову справу №74/2024 до майна померлого ОСОБА_2 . Проте, державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у документах, що підтверджують родинні відносини спадкодавця та спадкоємця містяться розбіжності, а також наявна відмінність між даними у правовстановлюючих документах. Встановлення факту родинних відносин має суттєве значення для оформлення нею спадщини. У зв`язку із наведеним, просить заяву задовольнити.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить заяву задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі заінтересованої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори, яка будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, проте її неявка не перешкоджає розгляду справи.

22 липня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та витребувано у Другої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21 серпня 2024 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 13/2023 до майна померлого ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із роз`ясненнями п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками заявника ОСОБА_1 є « ОСОБА_2 , ОСОБА_3 » /а.с.6/.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , прізвище, ім`я, по-батькові батька заявника зазначено як « ОСОБА_2 » /а.с.5/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько заявника ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 26 лютого 2024 року у якому його прізвище, ім`я, по-батькові зазначено як « ОСОБА_2 » /а.с.7/.

Як убачається із копії заповіту від 15 вересня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2.1325, спадкодавцем значиться « ОСОБА_2 », спадкоємцем: « ОСОБА_1 » /а.с.8/.

Таким чином, в деяких вищевказаних документах батька заявника та заявника інколи по-батькові батька написано « ОСОБА_4 », а в деяких « ОСОБА_5 ».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому при житті майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка належала покійному на підставі реєстраційного посвідчення виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року, згідно з яким вказана квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ним на підставі довідки виданої ЖБК «Виробничник-4» від 21 липня 1992 року №18 /а.с.10/.

Як убачається із вищевказаного реєстраційного посвідчення виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року власником квартири зазначено ОСОБА_2 .

27 травня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.21, зворот/.

03 липня 2024 року в.о.завідувачем Другої Львівської державної нотаріальної контори листом № 515/02-14 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки зокрема була встановлена наявна відмінність між даними свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та реєстраційним посвідчення виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року, де власником зазначено ОСОБА_2 /а.с.16/.

Свідок ОСОБА_6 , яка являється дружиною заявника, у судовому засіданні підтвердила факт родинних відносин заявника ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 та вказала, що дійсно ОСОБА_2 являється батьком її чоловіка ОСОБА_1 .

Суд довіряє покликанням свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні дала показання під присягою та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Заявник стверджує, що позбавлений можливості здійснити правочин пов`язаний з отриманням спадщини, через наявні розбіжності у документах, що підтверджують його родинний зв`язок з батьком, а також розбіжності у правовстановлюючих документах.

Таким чином із аналізу досліджених документів, судом достовірно з`ясовано, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком заявника ОСОБА_1 .

Крім цього, у суду не виникає сумнівів, що реєстраційне посвідчення видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де прізвище, ім`я, по-батькові батька заявника заначено, як «ОСОБА_2 »,належить батьку заявника.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа, має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить реалізація права заявника на спадщину, а встановити цей факт у позасудовому порядку неможливо.

Враховуючи наведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, врахувавши, що вищевказаний факт родиних відносин підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт родинних відносин та факт належності померлому реєстраційного посвідчення виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення спадщини та не пов`язане із спором про право, за таких обставин, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293,294,315, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 /Заінтересована особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора/ про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що реєстраційне посвідчення видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 11 лютого 1993 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 27 серпня 2024 року.

Суддя:

Оригінал рішення.