У Х В А Л А

"21" серпня 2024 р. Справа153/1336/24

Провадження2-о/153/67/24-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., ознайомившись з матеріалами справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Томашпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); Томашпільська селищна рада Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Яланець Тульчинського району Вінницької області, про що Томашпільською селищною радою зроблено відповідно актовий запис №125 від 07.05.2024, є одна і та ж особа, яка являється йому рідною матір`ю.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

У своїй заяві заявник зазначив, що з метою оформлення спадкового майна після смерті матері ОСОБА_3 , він звернувся до нотаріуса, однак, йому було відмовлено в оформленні спадщини та рекомендовано звернутися до суду, у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвище та імені матері заявника у правовстановлюючих документах і законодавством заборонено внесення змін в правовстановлюючі документи.

Однак, заява та додані до неї документи не містять доказів неможливості реалізації заявником своїх прав на оформлення спадщини, зокрема, не містять відомостей щодо звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою щодо оформлення спадщини та письмове підтвердження відмови нотаріуса вчинити певні дії з посиланням на підстави такої відмови, а також відсутні відомості про те, що заявник звертався до органів ДРАЦС з причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та письмове підтвердження відмови органу ДРАЦС вчинити певні дії з посиланням на підстави такої відмови, що фактично свідчить про неможливість вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Однією із заінтересованих осіб заявником у справі зазначено Томашпільську селищну раду, однак, не обґрунтовано заінтересованість місцевої ради щодо встановлення факту родинних відносин, оскільки заінтересованість особи визначається в залежності від мети встановлення факту родинних відносин, наявності інших спадкоємців. Заявник зазначив в заяві, що вказаний факт необхідний йому для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті його матері, але не вказав про наявність та відсутність інших спадкоємців та не надав письмових доказів про це.

Таким чином заінтересованою особою у справі має бути інший спадкоємець за законом чи заповітом, а за відсутності таких заінтересованою особою повинен виступати орган місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд пропонує заявнику усунути недоліки заяви, а саме, уточнити та обґрунтувати зміст заявлених вимог, надавши суду відповідні письмові документи на їх підтвердження, зокрема, надати письмову відмову нотаріуса вчинити певні дії з посиланням на підстави такої відмови та письмове підтвердження відмови органу ДРАЦС про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт з посиланням на підстави такої відмови, а також обґрунтувати заінтересованість вказаної в заяві заінтересованої особи - Томашпільської селищної ради, або ж, в залежності від мети встановлення факту родинних відносин, вказати іншу заінтересовану особу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються її недоліки, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Виходячи з наведеного, заяву необхідно залишити без руху, а заявнику - надати строк для усунення вищевказаних недоліків, попередивши, що у разі невиконання даної ухвали, заява буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.185 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 175, 177, 185, 258, 260, 318 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Томашпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); Томашпільська селищна рада Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог суду у встановлений строк, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику відповідно до вимог ч.3 ст 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Швець