Провадження № 2/202/1178/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Доценко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 243100,00 грн., який складається з боргу 220000 грн., проценти за договором позики 10 відсотків у сумі 22000грн,індекс інфляції у розмірі 1100 грн ., а також стягнути з відповідача судові витрати по справі у вигляді судового збору сплаченого позивачем в сумі 3646,50 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.07.2023 року гр. ОСОБА_2 , взяла у нього в борг 220 000 грн. 00 коп. За умовами договору позики вона мала повернути борг до 31.08.2023 року зі сплатою за користування грошима 10 відсотків від суми боргу. А тому мала б повернути 242000 грн. На підтвердження отримання грошових коштів та умов договору про сплату процентів відповідачем складено розписку власноруч в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконала. Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою повернути гроші у строк до 18.09.2023 року, однак відповідач гроші не повернула. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. Окрім боргу та відсотків за користування кредитом, на підставі ст.625ЦК України індекс інфляції за весь час прострочення , який складає 1100 грн. У зв`язку з чим зазначені суми, а також судові витрати в розмірі 3 646, 50 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Справа розглянута без участі сторін на підставі ст.268 ЦПК України.

Представник позивача подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позов чи зустрічний позов не подала.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів у справі,встановив наступні обставини.

При дослідженні оригіналу розписки позичальника встановлено, що 03.07.2023 року гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяла в борг у гр. ОСОБА_1 220 000 грн. 00 коп. під 10 відсотків, та зобов`язалась повернути борг з урахуванням відсотків в сумі 242 000 грн. в строк до 31.08.2023 року. Розписка підписана від імені Березовської, зазначено, що складена власноруч і при двох свідках: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підписи яких також зазначені в розписці (а.с.33)

Відповідно до копії Вимоги від 08.09.2023 року позивач направляв відповідачці рекомендованим листом вимогу про повернення боргу до 18.09.2023 року ( а.с.11-13)

На підставі досліджених доказів встановлено, що предметом позову є цивільні правовідносини щодо договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, суд переконався , що за договором позики позивач 03.07.2023 року передав, а відповідачка як позичальник прийняла від нього 220 000 грн. Сторони домовились, що відповідачка (позичальник) поверне кошти до 31.08.2023 року з урахуванням 10% в сумі 242 000 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки 10% від суми позики, що було узгоджено з позичальником та зазначено в договорі позики то суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одержання процентів від позичальника не суперечить вимогам ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином,наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про те, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором позики в строк визначений договором , а тому він має право вимоги повернення коштів за договором позики з урахуванням 10% від суми , про що домовились сторони виходячи із принципу свободи договору , закріпленого в положеннях ст. ст. 6,627 ЦК України та ст.1048 ЦК України.

А тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки боргу з урахуванням 10% від суми позики.

Що стосується вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат в сумі 1100 грн. на підставі ч.2 ст.625 ЦК України , то на думку суду вони не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

З 24 лютого2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». На території Уукраїни було введено воєнний стан, який неодноразово подовжувався і триває до дня ухвалення судового рішення.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли 03.07.2023 року та продовжують існувати на день судового розгляду справи .

Таким чином , на них поширюються положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу за прострочення виконання зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно дост. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Судові витрати складаються із судового збору, який становить 1% від ціни позову. Позивачем заявлено вимоги майнового характеру на суму 243100 грн. Тому судовий збір становить для фізичної особи 2431грн. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір 3646,50 грн.

Враховуючи, що судом задоволено 99,6% задоволених позовних вимог , то з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2421 грн.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ),на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 03.07.2023 року, яка складається із суми позики у розмірі 220 000 (двісті двадцять тисяч) грн. 00 коп., та 10 % від суми позики у розмірі - 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп., а всього - 242 000 ( двісті сорок дві тисячі) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір - 2431 (дві тисячі чотириста тридцять одну) гривню

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 15 липня 2024 року.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя С. І. Доценко