ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6712/24
провадження № 2/753/5298/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Свистули Дар`ї Андріївни надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, у якій представник позивача просить визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час зареєстрованого шлюбу, який розірвано рішенням шлюбу від 17.12.2020, у сторін народився син. Дитина весь час проживав та проживає з матір`ю, яка створила всі належні умови проживання, відпочинку, навчання малолітнього сина. Останнім часом між батьками виникають суперечки щодо місця проживання та перебування спільної дитини.

Ухвалою від 07.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження /а.с.99/.

Відповідач особисто, а також діючи через свого представника - адвоката Савчака Ярослава Олеговича, подав до суду заяви про визнання позову та клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, /а.с.106-120,121-137,162-163,164-166/.

Представник позивача заперечувала проти закриття провадження у справі /а.с.138-150/.

Протокольною ухвалою суду від 17.06.2024 відмовлено в задоволенні заяви та клопотання представника відповідача, задоволено подане разом з позовом клопотання представника позивача про допит свідка ОСОБА_5 , закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті /а.с.152/.

15.07.2024 від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба) надійшов Висновок про визначення місця проживання дитини (далі - Висновок) /а.с.158-161/.

Судове засідання, призначене на 17.07.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням заяви представника позивача про відкладення розгляду справи /а.с.167-169,170/.

У судовому засіданні 12.08.2024 визнано подання повторних заяв та клопотань стороною відповідача зловживанням процесуальними правами, заслухано вступне слово позивача та її представника, досліджено письмові докази, допитано свідка, оголошено перерву перед судовими дебатами /а.с.174-175/.

У судовому засіданні 20.08.2024 заслухано виступ позивача та її представника у судових дебатах, суд видалився до нарадчої кімнати /а.с.179/.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_6 /а.с.29,30,35-38/.

Позивач разом з дитиною мають зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . За місцем проживання характеризуються позитивно/а.с.24,40,47-50,51,52,53,54,55,56/.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, працює в ТОВ «Лего Буд Юей» на посаді головного бухгалтера, за місцем роботи характеризується позитивно /а.с.25,31-32,39/.

Позивач має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи /а.с.73/.

Артем спостерігається отоларингологом дитячим з приводу вазомоторного риніту, аденоїдних вегетацій ІІ ступеня; ортопедом дитячим з приводу ентезопатії власної зв`язки правого наколінника. Щеплений за календарем вакцинації, в повному обсязі. Дитина відвідує амбулаторію з лікувальною та профілактичною метою в супроводі матері, яка виконує всі рекомендації лікарів /а.с.33/.

Дитина навчається у спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 314 з поглибленим вивченням іноземної мови м. Києва на очній формі навчання, за місцем навчання характеризується позитивно, є слухачем позашкільного закладу «АЛСКО» відділення дошкільно-позашкільної освіти ТОВ «Політико-правовий коледж «АЛСКО» /а.с.41,42-46,57/.

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду про те, що він є хрещеним батьком ОСОБА_4 . Батько дитини не має постійного місця проживання, разом з дівчиною орендує житло. Після зустрічей з батьком дитина завжди хворіє, буває, що дитина не хоче зустрічатись з батьком, останній не годує дитину тим, що він любить. Свідку відомо, що батьком надає згоду на виїзд дитини за кордон.

З Висновку судом встановлено, що батько дитини у письмових поясненнях та під час бесіди зі спеціалістом Служби зазначив, що не заперечує стосовно визначення місця проживання дитини з матір`ю, спору з цього приводу не виникає, позов вважає необґрунтованим та безпідставним. З метою забезпечення прав та інтересів дитини місце проживання дитини слід визначити з матір`ю /а.с.159-161/.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно із статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Відповідно до частини другої статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 49 ЦПК України, право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, зміни підстав або предмета позову належить виключно позивачеві.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 49, 265 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

По справі встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживала і від якої батько дитини не вимагав та не вимагає зміни її місця проживання.

Зокрема, зі змісту Висновку вбачається, що батько не заперечує стосовно визначення місця проживання дитини з матір`ю, спору з цього приводу не виникає.

Після звернення матері дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не звертався, будь-яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із батьком суду не надав.

Поведінка та пояснення відповідача, надані Службі у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, дають суду підстави для висновку про те, що фактично відповідач не заперечує, щоб суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із батьком суду не надано.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як зазначалось, у Висновку вказано проте, що батьком не заперечує стосовно визначення місця проживання дитини з матір`ю, спору з цього приводу не виникає. Одночасно зазначено, що для забезпечення інтересів дитини його місце проживання слід визначити з матір`ю. При цьому, Висновок не містить обґрунтування чому при відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини, Служба вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю.

За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживала і проживає разом з нею, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки батько дитини не вимагав від матері дитини змінити її місце проживання, не порушував в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою, при вирішенні органом опіки та піклування питання про визначення місця проживання дитини відповідач заперечень не висловлював.

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 160, 161 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.08.2024.

Суддя М.О. Заставенко