Справа 524/804/24
Провадження № 2/524/1115/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2012 сторони уклали шлюб. У шлюбі вони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюбно-сімейні відносини вони припинили через різні погляди на життя. Позивач просила врахувати, що син проживає разом із нею.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надав заяву про визнання позову. Розгляд справи просив проводити за його відсутності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що сторони з 01.09.2012 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 679..

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Тушинським відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви.

НОРМИ ПРАВА

В ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною першою статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи заяву відповідача про визнання позову та з огляду на те, що вказана заява не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти заяву відповідача про визнання позову та задовольнити позов ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.142 ЦПК України 50% сплаченого позивачем судового збору необхідно повернути позивачу.

Згідно із ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 968,96 грн, які складаються із 50% сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263 265 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01.09.2012 Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача ОСОБА_6 .

Місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити із ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 968,96 грн, внесений відповідно до квитанції №4139-3215-2623-9254 від 08.05.2024.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 судові витрати в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ