Провадження № 2/591/1699/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.
при секретарі - Устименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення
Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Колоусов Я.П. в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять суд його задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши позивача, представника, вивчивши матеріали даної цивільної справи, матеріали кримінального провадження №1-кп/950/12/23 по обвинуваченню ОСОБА_2 , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, залежно від встановленого вирішення питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволені.
Згідно матеріалів кримінального провадження №1-кп/950/12/23, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_2 29 жовтня 2015 року о 14-30 год. перебуваючи на другому поверсі навчального корпусу Маловисторопського коледжу Сумського національного аграрного університету, розташованого по вул. Рибалка в с. Малий Вистороп Лебединського району Сумської області під час розмови із ОСОБА_1 , яка переросла в сварку, діючи на грунті раніше виниклих неприязних стосунків, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень і шкоди здоров`ю наніс позивачу ОСОБА_1 декілька, не менше п`яти, ударів ногами по нижніх кінцівках останнього, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді 2 синців по внутрішній поверхні лівого та правого стегна в середній третині, зелено-жовтого кольору, розміром 5см Х 1,5 см та 3 см Х 1 см відповідно, які згідно висновку судової медичної експертизи №259 від 11.11.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Позивач ОСОБА_1 пояснив, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, він поніс витрати на лікування, а саме на придбання медичних препаратів на суму 492 грн.50 коп., які він поніс із власних коштів, документи на підтвердження додані до матеріалів кримінальної справи.
Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 02 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин. Цим же вироком частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 і стягнуто з засудженого ОСОБА_2 кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі - 492 грн. 50 коп. та 1200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 листопада 2017 року вирок було скасовано і справу надіслано до Лебединського районного суду Сумської області на новий судовий розгляд. Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_2 був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження було закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду та роз`яснено право звернення до суду в порядку цивільного судочинства,

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ч.1 ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 3 статті 12 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Незважаючи, що винуватість ОСОБА_2 не встановлена вироком суду, ухвала суду, якою його звільнено від кримінальної відповідальності постановлена за його ініціативою за його участю та захисника, і тому в суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 міг розцінювати закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строку притягнення як аналогію виправдувального вироку. Отже, відмовившись від використання наданого йому кримінально-процесуальним законом права на загальний судовий розгляд, при якому його провина має бути доведена прокурором, відповідач повинен був зважати, що це не звільнить його в майбутньому від обов`язку нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позов про відшкодування матеріальнї шкоди задоволити і стягнути з відповідача 492 грн.50 коп. на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне:

Зі змісту ч.1 ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом положеньст.44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку Кримінальний кодекс виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положеньст.49 КК України не є реабілітуючими.

Тому зважаючи на факт вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд приходить до висновку, що позивач зазнав душевних страждань та моральної шкоди.

Позивач пояснив, що діями відповідача, які мали зухвалий характер та завдали йому фізичного болю, його честі та гідності завдано шкоду. З урахуванням того, що позивачу завдано моральну шкоду спричиненням тілесних ушкоджень, враховуючи принцип розумності та співмірності, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди в розмірі - 5000 грн. є співмірною завданим позивачу душевним стражданням та підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 492 грн.50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО