Справа № 581/609/24
Провадження № 2/581/306/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2024 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

10 липня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Стегній А.М. звернувся до суду із вказаним позовом.

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача (по батьковій лінії) ОСОБА_4 . Спадкоємцями першої черги після її смерті є її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . За життя, а саме 18 червня 2012 року, ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Доничем Г.М. за реєстровим № 297, відповідно до якого все своє майно, зокрема житловий будинок по АДРЕСА_1 вона заповіла позивачу. При цьому, про існування вказаного заповіту йому було не відомо. Знайшов вказаний заповіт позивач у листопаді 2023 року в документах, які залишилися після смерті баби, коли переставляв шафи у її будинку.

Позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті баби, однак у вчиненні такої нотаріальної дії постановою нотаріуса було відмовлено з огляду на пропущений шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини. Також нотаріус повідомив, що після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в Липоводолинській державній нотаріальній конторі Сумської області заведена спадкова справа № 19/2019 рік за заявою ОСОБА_3 .

Вказує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17.

У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті рідної баби, який бажає успадкувати майно після неї, просить визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Вказав, що заповіт було знайдено у будинку його баби у листопаді 2023 року, коли він із батьком забирав з відти холодильник. Після цього він тривалий час не міг потрапити до нотаріуса, щоб отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яка є передумовою для звернення до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Повідомив, що раніше мав домовленість із позивачем та його батьком, відповідно до якої він віддав позивачу 1000 доларів з умовою, що останній не буде приймати спадщину після смерті баби і будинок залишиться йому. Однак своєї обіцянки племінник не дотримався.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та бабою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-11, 40 ).

2 липня 1998 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено нотаріусом Липоводолинської районної нотаріальної контори Чорним В.В. 22 липня 1998 року за реєстровим № 960 (а.с. 39).

18 червня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Доничем Г.М. 18 червня 2012 року за реєстровим № 297 (а.с. 47).

17 листопада 2018 року у селищі Липова Долина померла ОСОБА_4 (а.с. 15).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку разом з нею на час її смерті був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 (а.с. 17, 39, 42).

29 січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , заведено спадкову справу № 19/2019 (а.с. 38).

30 січня 2019 року ОСОБА_5 у своїй письмовій заяві до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області вказав, що він відмовляється від всієї спадщини, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_4 , як за законом так і за заповітом (а.с.43).

6 лютого 2024 року державний нотаріус Липоводолинської державної нотаріальної контори Сумської області Мельник В.О. відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , зокрема і з огляду на не прийняття ним спадщини в строки, встановлені статтею 1270 ЦК України (а.с. 16).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, провадження № 61-753св22).

Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Встановлено, що причинами пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті баби є необізнаність про існування заповіту на його ім`я, про наявність якого позивач дізнався лише у листопаді 2023 року.

Як убачається з матеріалів справи, державний нотаріус Липоводолинської державної нотаріальної контори Сумської області Мельник В.О. при заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перевірив наявність заповіту за даними Спадкового реєстру, який було посвідчено іншим нотаріусом та не витребував його у іншого нотаріуса, виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі також не здійснював. Лише 4 жовтня 2023 року державний нотаріус направив запит про надання копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Доничем Г.М. 18 червня 2012 року за реєстровим № 297.

Із огляду на встановлені обставини, причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними труднощами (необізнаність про існування заповіту на його ім`я) для вчинення цих дій і позбавляють можливості такого спадкоємця вчасно, в межах шестимісячного строку, і в необхідному обсязі вживати дії з прийняття спадщини після її відкриття.

Отже суд вважає, що воля спадкодавця на випадок її смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов`язковій реалізації на користь ОСОБА_1 , оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах, тому позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на наявну між ним та позивачем усну домовленість про неприйняття останнім спадщини, не доводяться належним та достовірними доказами, не можуть спростувати встановлених судом обставин.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування він не ставить.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий, тривалістю три місяці, строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебіг якого починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 серпня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Д. В. Сізов