Дата документу 20.08.2024 Справа № 335/6879/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6879/22
Провадження №22-ц/807/1249/24
Головуючий в 1-й інстанції Калюжна В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Кочеткової І.В., Полякова О.З.

секретарКниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 29 березня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, в обґрунтування якого зазначив наступне. 29 березня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 105. 19 травня 2001 року батько Позивача - ОСОБА_3 , придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та 24 липня 2001 року подарував його Позивачу, на підставі Договору дарування. 29 листопада 2010 року позивач передав у власність відповідачу зазначений вище житловий будинок на підставі Договору дарування. З метою проведення ремонту та благоустрою у вказаному будинку та прибудинковій території, позивач отримав у позику від ОСОБА_4 , на підставі власноруч складеної позивачем розписки від 28 лютого 2012 року, грошові кошти у загальному розмірі 140 000 доларів США, що станом на день позики дорівнювало 1 117 200 гривень. Позичену суму коштів позивач зобов`язався повернути у валюті позики, не пізніше 28 грудня 2020 року. Однак, фактично сума боргу була повернута позивачем 06 квітня 2022 року, у валюті позики та станом на день повернення боргу, за розпискою від 28 лютого 2012 року, сума у гривні склала 4 095 000 гривень, за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 29, 25 гривень. Суму у розмірі 140000 доларів США позивачем було витрачено повністю на проведення ремонту і благоустрою будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав позивач з відповідачем та їх сином, тобто позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Зазначена сума позичалась у період шлюбу сторін, а повернута позивачем особисто після розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами розірвано 18 січня 2022 року, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Позивач вважає, що оскільки позичені грошові кошти були витрачені на потреби сім`ї - боргове зобов`язання за договором позики є солідарним обов`язком колишнього подружжя у рівних частках і він має право на стягнення у порядку зворотної вимоги (регресу) 1/2 частини грошових коштів, які були сплачені ним особисто у рахунок повного погашення боргового зобов`язання за розпискою від 28 лютого 2012 року. У зв`язку з чим, позивач просив суд визнати спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_2 , ОСОБА_1 кошти за договором позики від 28.02.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у розмірі 140 000 доларів США, що на час укладення договору становило 1 117 200 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача, в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частку боргового зобов`язання за договором позики від 28.02.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у розмірі 70000 доларів США, що еквівалентно на день подання позову - 2 559 200 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, - задоволено.

Визнано спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кошти за договором позики від 28.02.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в розмірі 140 000 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частку боргового зобов`язання за договором позики від 28.02.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в розмірі 70 000 доларів США, що еквівалентно 2 559 200 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті ) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 901 (дванадцять тисяч дев`ятсот одна) гривня 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 про існування договору позики, який є предметом спору дізналася після відкриття провадження у даній справі. Будь якої письмової згоди на отримання вказаної позики вона не надавала, як і не надавала згоди на укладання договорів підряду на виконання робіт, які фактично не були проведені в будинку, що їй належить.

29 липня 2024 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_2 в особі представника адвоката Загрії Надії Юріївни надійшла заява про відмову від позову до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника. Наслідки відмови від позову заявнику зрозумілі. Заявник просив, суд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року у цій справі визнати нечинним і закрити провадження у справі. Крім того, у зв`язку із закриття провадження у справі просив скасувати заходи забезпечення позову застосовані на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2022 року у цій справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи заяви, пояснення самого заявника апеляційному суду, який пояснив, що він обізнаний в тому числі і з наслідками відмови від позову, враховуючи, що заява про відмову від позову не порушує прав інших осіб і не суперечить вимогам закону, проти задоволення заяви сторони не заперечують, вважає за можливе прийняти відмову від позову.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України та такі дії не суперечать інтересам позивача.

При вищевикладених обставинах відмова ОСОБА_2 від позову може бути прийнята апеляційним судом, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року у цій справі підлягає визнанню нечинним із закриттям провадження у цій справі на підставі ст. ст. 206, 373 ЦПК України.

Частинами першою, четвертою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено зокрема частино дев`ятою статті 158 ЦПК України, в якій зазначено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2022 року у цій справі, оскільки підстава і потреба у забезпеченні позову відпала.

Керуючись ст.ст. 158, 206, 373 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмову ОСОБА_2 в особі представника адвоката Загрії Надії Юріївни від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника - прийняти.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року по цій справі - визнати нечинним, провадження по цій справі - закрити.

Скасувати арешт та заборону відчуження нерухомого майна, накладену ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2022 року у цій справі на житловий будинок загальною площею 154,6 кв.м на земельній ділянці площею 355 кв.м, кадастровий номер :05:001:0376, реєстраційний номер майна 18802532, що розташований за адресою АДРЕСА_1

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 серпня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: І.В. Кочеткова

О. З. Поляков