Номер провадження: 2/205/3911/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного архітектурно будівельного контролю, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного архітектурно будівельного контролю, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на житловий будинок.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 16 серпня 2024 року.

У позовній заяві позивача заявила клопотання про зменшення розміру сплати судового збору за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного архітектурно будівельного контролю, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на житловий будинок, до 1 500 грн. 00 коп.

Дослідивши вищевказане клопотання та надані матеріали суд вважає, що в задоволені клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З наведеного вбачається, що суду надано право, а не покладено обов`язок зменшити, відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору. Крім того, суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору за однієї з умов, перелічених у пунктах 1-3 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", лише з урахуванням майнового стану заявника.

При цьому законодавством встановлені конкретні умови, за наявності яких можливе звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочення.

Отже, єдиною підставою для зменшення, звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, заява про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідну заяву, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд вказує, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно з ч. 3 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, сторона позивача стверджуючи про таке своє фінансове становище, яке не дозволяє сплатити суму судового збору, має подати відповідні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження такої тези.

При цьому оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26.07.2005, пункти 63-64).

В даному випадку позивач в обґрунтування скрутного матеріального стану позивача посилається лише на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року.

Суд зазначає, що відомості, надані позивача свідчать лише про те, що позивач не була працевлаштована з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року та не отримує доходи за цей період часу.

При цьому, слід зазначити, що сама по собі відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню і обліковуються органами ДПС, не свідчить про скрутне матеріальне становище. Доказів про відсутність інших джерел доходів суду не надано.

Самі лише обставини, пов`язані з відсутністю такого задекларованого доходу, не можуть вважатися підставою відстрочення, розстрочення чи зменшення сплати судового збору, враховуючи, що позивачем не додано належних доказів, які б підтверджували неможливість сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі , зокрема доказів відсутності цінного рухомого (наявності депозитних рахунків тощо) чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища тощо.

Крім того, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не є особою похилого віку, докази щодо її непрацездатності у справі відсутні, факт того, що вона не працює та не отримує доходів залежить виключно від її волевиявлення.

У статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці, зменшення його сплати не порушує положення п. 1 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 258, 260, 261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про зменшення сплати судового збору до 1 500 грн. 00 коп. за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного архітектурно будівельного контролю, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на житловий будинок - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.