Справа № 739/1250/24
Провадження № 2/739/272/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 серпня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іващенка І.К.,

при секретарі - Шкурат О.Г.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з початку 2013 року проживає та володіє будинком з надвірними будівлями за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження від 08 травня 2024 року, договором № 5497 від 18.12.2012 року про користування електричною енергією, наявністю правоустанавлюючих документів та квитанцій про оплату комунальних послуг.

Вказує, за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 656 від 24 червня 1999 року, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 . Яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті, на думку позивача, спадщину прийняла її донька, ОСОБА_3 , яка є громадянкою російської федерації та на даний час проживає на території російської федерації. На підтвердження прийняття спадщини відповідачкою позивачці було надіслано копія нотаріально-посвідченої заяви про прийняття спадщини.

Відповідач висловлювала бажання оформити на себе та продати цей будинок, а позивач висловила бажання його купити, що підтверджується перерахуванням грошових коштів еквівалентно 2700 доларів США, на час порахунку.

Однак відповідачка на територію України не приїхала спадщину не оформила, що в результаті стало перепоною укладення договору купівлі-продажу будинку.

Вважає факт тривалого володіння будинком дає їй право звернутись до суду та визнати за нею право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в ньому. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач правом на відзив не скористалася. В судове засідання не з`явилася була повідомлена належним чином, шляхом оголошення про виклик на сайті судової влади.

Заяви та клопотання учасників справи.

Заяв та клопотань від сторін у справі не надходило.

Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 визначено головуючим суддею у справі № 739/1250/24 Іващенка І.К.

Ухвалою від 06 червня 2024 року судом прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 червня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні, в зв`язку з відсутністю відповідача та не заперечень представника позивача, на підставі статей 280 282 ЦПК України, суд протокольно ухвалив про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши вступне слово представника позивача у справі, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 , починаючи з кінця 2012 початок 2013 років, зі згоди спадкоємця після померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3 почала володіти домоволодінням АДРЕСА_1 та проживати в ньому.

Вищезазначене домоволодіння за технічним паспортом має наступні характеристики: рік спорудження 1977, фундамент цегла; стіни - цегла; покрівля аз.хв.лист; перекриття - дерево; підлога дощата; житловий будинок садибного типу має загальну площу 50,2 кв.м, житлову 21,5 кв.м, до складу якого входять веранда І площею, 5,7 кв.м, санвузол 1-1 площею 3,9 кв.м, коридор 1-2 площею 11,8 кв.м., кухня 1-3 площею 7,3 кв.м, кімната 1-4 площею, 8,8 кв.м, кімната 1-5 площею 12,7 кв.м, до складу домоволодіння входять господарські будівлі погріб Б-1, площею 9,7 кв.м. (а.с. 12-16).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 червня 1999 року № 656 (а.с. 17) власником житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , після смерті якої спадщину прийняла її донька ОСОБА_3 , яка є громадянкою російської федерації та проживає в російській федерації. Позивач, в рахунок подальшого укладення договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перерахувала кошти відповідачу ОСОБА_3 , про що свідчать квитанції про оплату (а.с.21-23). Після отримання грошових коштів відповідач не виявила інтерес до вищезазначеного будинку. Але не уклала з позивачем договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів про те що будинок за адресою: АДРЕСА_1 переоформила на себе відповідач сторонами у справі суду не надано.

Отже, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами, позивач ОСОБА_2 з 2013 року відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, більше 10 років, підтримує його у належному технічному, інженерному, побутовому стані.

Зокрема, факт безперервного володіння позивачем у вищезазначеного домоволодіння підтверджується актом обстеження житлово-побудових умов від 08 травня 2024 року, договором № 5497 від 18.12.2018 укладеного ОСОБА_2 з ПАТ «Чернігівобленерго», квитанціями про оплату комунальних послуг (а.с.9, 2428).

Як встановлено у судовому засіданні, документи на будинок так і не були переоформлені на позивача.

Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України) (п.9 Постанови).

Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови).

З наведеного та з огляду на матеріали справи, а також приймаючи до уваги той факт, що відповідач не має претензій до позивача щодо будинку, суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набув право власності за набувальною давністю на житловий будинку АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259,263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, згідно ст. 328, 344 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , поданого її представником, адвокатом Костченком В.К. до ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 червня 1999 року № 656, виданого державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори Шараєм П.П.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І.К. Іващенко