Справа № 727/9004/24
Провадження № 2-з/727/66/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикова Ю. О., розглянувши заяву адвоката Снігура Сергія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИЛА:

Адвокат Снігур Сергій Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про забезпечення позову.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що відповідно до позовних вимог, спірним майном є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,80 м2, житловою площею 37,20 м2.

Суть спору полягає в тому, що 21.04.2008 між АТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22-08/КФ, за умовами якого вона отримала у кредит грошові кошти у сумі 286 000 (двісті вісімдесят шість тисяч) гривень.

В порядку забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, 21.04.2008 між АТ «Енергобанк» та позивачем було укладено іпотечний договір № 22-08/КФ, предметом якого є квартира по АДРЕСА_1 .

08 жовтня 2019 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави та майнові права до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 22-08/КФ від 21.04.2008 перейшли до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ГАРАНТІЯ».

30 серпня 2021 року укладено Договору відступлення (кугіівлі-продажу) прав вимоги між ТОВ «ФІНАНСО КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», відповідно до якого майнові права до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 22-08/КФ від 21.04.2008 перейшли до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА».

Позивачу стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.08.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» та ТОВ «2X2 ФІНАНС», іпотекодержателем було здійснено реалізацію предмету іпотеки у позасудовому порядку, шляхом продажу ТОВ «2x2 Фінанс» предмета іпотеки, а саме квартири по АДРЕСА_1 вартістю 300 000,00 гривень відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною.

Крім цього, 18.01.2024 між ТОВ «2x2 Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 вартістю 350 000,00 гривень. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Душинькою Ніною Валеріївною.

ОСОБА_1 вважає, що всі перелічені вище дії вчинені у незаконний спосіб, та з метою захисту своїх прав звертається до суду із відповідною позовною заявою.

На даний момент, якщо Відповідачам стане відомо про поданий позов, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, з метою ухилення від можливих наслідків судового процесу, вони можуть відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб в будь-який час, що в свою чергу ускладнить або унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, просив суд: заборонити вчиняти дії, щодо відчуження квартири та накласти арешт на квартиру розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 66,80 м2, житловою площею 37,20 м2, яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РКОКПП НОМЕР_1 на праві приватної власності.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на нерухоме майно.

Верховний Суд в постанові від 19.11.2020 у справі №334/6521/19 навів наступний правовий висновок.

Забезпеченням позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 також зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У постанові від 24 травня 2021 року у справі №910/3158/20 Верховний Суд роз`яснив, що під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Відповідно до позовних вимог, спірним майном є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,80 м2, житловою площею 37,20 м2.

Як на підставу вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти дії щодо відчуження квартири та накладення арешту на квартиру, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 66,80 м2, житловою площею 37,20 м2, яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РКОКПП НОМЕР_1 на праві приватної власності, зазначено те, що, якщо відповідачам стане відомо про поданий позов, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, з метою ухилення від можливих наслідків судового процесу, вони можуть відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб в будь-який час, що в свою чергу ускладнить або унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Однак з такими вимогами суд погоджується частково, оскільки заборона вчиняти певні дії та накладення арешту на майно - це два різні способи забезпечення позову.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - суд уважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме щодо заборони ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню спірного майна: квартири по АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, суд уважає, що співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню спірного майна, до вирішення справи по суті.

Такі висновки суду узгоджуються із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19.

Суд виходить з того, що вжиті заходи забезпечення позову у даному випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача, як власника рухомого та нерухомого майна, щодо вчинення дій з можливого його відчуження.

На думку суду, заборона вчинення дій щодо відчуження спірного майна є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд враховуючи розумність, обґрунтованість вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що необхідне частково задовольнити заяву адвоката Снігура Сергія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії як власнику, щодо розпорядження наступним майном: квартирою по АДРЕСА_1 .

Такий вид забезпечення позову як заборона відчужувати нерухоме майно, не перешкоджає відповідачу у вільному володінні та користуванні власним майном.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 149-151, 258-260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити частково заяву адвоката Снігура Сергія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії як власнику, щодо відчуження наступного майна: квартири по АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівцях - для виконання, а учасникам справи - для відома.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ю. О. Калмикова