У Х В А Л А

22 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 463/1188/18

провадження № 61-8556ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Сердюка В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права приватної власності на частину будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 -Винники, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку; визнати за нею як співзабудовником право особистої приватної власності на1/2 ідеальну частку збудованого нею в шлюбі з ОСОБА_1 , але не прийнятого в експлуатацію, двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 -Винники, загальною площею 200 кв. м та житловою 150 кв. м.

17 січня 2019 року ОСОБА_4 подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої вона просила: визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею як співзабудовником право особистої приватної власності на 1/2 ідеальну частку збудованого нею в шлюбі з ОСОБА_1 , але не прийнятого в експлуатацію, двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200 кв. м та житловою площею 150 кв. м; визнати за нею та

ОСОБА_5 у порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя право приватної власності по 1/2 ідеальній частці за кожним на земельну ділянку площею 0,0570 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки -будівництво і обслуговування житлового будинку; витребувати з Львівського державного нотаріального архіву договір купівлі-продажу земельної ділянки з усіма додатками, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гриником І. Ю. за реєстровим номером 6860 від 14 жовтня 2003 року.

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 подано зустрічний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) на його користь 87 581,00 грн тимчасово позичених ним відповідачці на ремонт квартири; стягнути з ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) на його користь 100 700,00 грн, які є фінансовою допомогою, наданою ОСОБА_4 у 2015 році, що здійснювалася ним після розірвання шлюбу; передати йому у власність автомобіль «ZX Admiral», 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 94 045,55 грн.

17 березня 2023 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя (об`єктами спільної сумісної власності подружжя) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :04:004:0020), цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0,0570 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку.

Проведено поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

- визнано за ОСОБА_2 як співзабудовником право особистої приватної власності на 1/2 ідеальну частку збудованого нею в шлюбі з ОСОБА_1 , але не прийнятого в експлуатацію, незавершеного будівництвом двохповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200,0 кв. м та житловою площею 150,0 кв. м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020);

- визнано за ОСОБА_1 як співзабудовником право особистої приватної власності на 1/2 ідеальну частку збудованого ним в шлюбі з ОСОБА_4 , але не прийнятого в експлуатацію, незавершеного будівництвом двохповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200,0 кв. м та житловою площею 150,0 кв. м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020;

- визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,0570 га за адресою:

АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку;

- визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,0570 га за адресою:

АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

23 квітня 2024 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2023 року в частині задоволених позовних скасувано та в цій частині ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя (об`єктами спільної сумісної власності подружжя) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0,0570 га за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:004:0020, цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку.

Визнано ОСОБА_2 співзабудовником збудованого нею у шлюбі з

ОСОБА_1 , але не прийнятого в експлуатацію, незавершеного будівництвом двохповерхового житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 200,0 кв. м та житловою площею 150,0 кв. м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020.

Визнано ОСОБА_1 співзабудовником збудованого ним в шлюбі з ОСОБА_4 , але не прийнятого в експлуатацію, незавершеного будівництвом двохповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200,0 кв. м та житловою площею 150,0 кв. м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0020.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

12 червня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду

від 23 квітня 2024 року, в якій просив її скасувати, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

02 липня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків, а саме для зазначенні вартості спірного майна (ціни позову) та сплати судового збору.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У липні 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано заявником 13 травня 2024 року. Докази додано.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року складено 03 травня 2024 року.

З наданої копії скріншоту інтерфейсу електронного кабінету в системі «Електронний суд» вбачається, що копія постанови Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року направлена на електронну адресу заявника 13 травня

2024 року.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати складення повного його тексту, дати отримання копії оскаржуваної постанови, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі

№ 689/26/17, від 12 квітня 2023 року в справі № 511/2303/19, в постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року в справі № 360/371/16-ц, від 26 вересня 2018 року в справі № 713/285/2012, від 24 жовтня 2018 року в справі

№ 214/1520/15-ц, від 13 березня 2019 року в справі № 490/6024/16-ц, від 29 травня 2019 року в справі № 522/19610/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі

№ 172/352/15-ц, від 22 січня 2020 року в справі № 711/2302/18, від 24 січня

2020 року в справі № 546/912/16-ц, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані в справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Крім того, заявник просить зупинити дію постанови Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

ОСОБА_1 не обґрунтував, у чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення. Незгода з оскаржуваним судовим рішенням як така не є підставою для зупинення його дії на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявником не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 23 квітня

2024 року.

Витребувати з Личаківського районного суду м. Львовацивільну справу

№ 463/1188/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права приватної власності на частину будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року до закінчення касаційного провадження в справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

А. С. Олійник

В. В. Сердюк