ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2903/23

Провадження № 22-ц/4820/1588/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю відповідачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/2903/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року (суддя Матвєєва Н.В., повне судове рішення складено 11 червня 2024 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об`єднання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, Комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об`єднання» (далі - КП «Славутське ЖКО», Підприємство) вказувало, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , опалювальна площа вказаної квартири складає 62,20 м?. КП «Славутське ЖКО» обслуговує зазначений будинок, надаючи послуги з теплопостачання. Позивач зазначає, що відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, в результаті чого станом на 01 листопада 2023 року утворилася заборгованість у сумі 93 874,38 грн.

А тому, КП «Славутське ЖКО» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 93 874,38 грн.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2023 року закрито провадження по справі за позовом КП "Славутське ЖКО" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року позов КП «Славутське ЖКО» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП «Славутське ЖКО» заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 64 543 грн 60 коп та судовий збір в сумі 1843 грн 90 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржила його в цій частині в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, відповідачка вказує, що нею було подане клопотання про застосування строків позовної давності, адже з позовом до суду позивач звернувся 08.11.2023, тоді як у розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання за 2020 рік зазначена сума 52117,70 грн, що передує розрахунковому періоду (з листопада 2020 року по жовтень 2023 року), у такому випадку, сума, що мала би бути предметом спору становить 41756,68 грн, і суд помилково послався на переривання строку позовної давності у зв`язку із встановленими карантинними обмеженнями, які діяли в період з 11.03.2020 по 30.06.2023.

ОСОБА_1 зазначає, що представник позивача фактично визнав, що підприємством здійснювалося нарахування заборгованості на зайву площу, однак відповідного перерахунку здійснено не було. При цьому, суд, розуміючи та встановивши, що площа, на яку нараховується послуга з теплопостачання, не відповідає дійсній площі квартири, визнав надані позивачем розрахунки належними і допустимими доказами, поклавши їх в основу судового рішення.

Також, відповідачка посилається на те, судом безпідставно не прийнято до уваги висновок експерта №240105/1-ФМ від 17.01.2024, відповідно до якого сумарна тепловіддача відкрито прокладених трубопроводів, що знаходяться в квартирі становить 650 Вт, тоді як суд мав би належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити й оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування. Адже висновок експерта складений 17.01.2024, був отриманий із дотриманням установленого порядку, встановленого законом, жодних доказів на противагу цьому представником позивача надано не було та не встановлено судом під час дослідження доказів.

ОСОБА_1 зазначає, що на підставі висновку експерта нею було проведено розрахунок фактичного використання теплової енергії за період з листопада 2020 року по жовтень 2023 року, згідно якого за вказаний період до сплати підлягає 17483,58 грн.

Також, відповідачка зауважує, що представником позивача під час судового розгляду визнано, що квартира від`єднана від системи централізованого опалення.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить застосувати позовну давність до позовних вимог КП «Славутське ЖКО» про стягнення заборгованості за період до листопада 2020 року та скасувати рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року в частині стягнення з неї заборгованості за послуги з теплопостачання у сумі 64543,60 грн і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути вартість фактично отриманих нею послуг з теплопостачання у сумі 17483,58 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від КП «Славутське ЖКО» до апеляційного суду не надходив.

Відповідачка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник позивача до суду не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, як вбачається із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує судове рішення лише в частині задоволених позовних вимог, тому апеляційним судом не переглядається судове рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 344072175 від 24.08.2023. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за нею 23.02.2007 (а.с. 6-7).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 25.01.2007 р №46, «Про впорядкування відносин у сфері надання житлово-комунальних послуг», прийнятого на виконання вимог статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем надання житлово-комунальних послуг мешканцям м. Славута визначено комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об`єднання». Власником будинку АДРЕСА_2 в особі Славутської міської ради. Управителем даного будинку, в якому мешкає відповідачка, є комунальне підприємство «Славутське ЖКО», яке надає послуги із теплопостачання.

З урахуванням тарифів, встановлених відповідними рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради (а.с. 10-15, 16-39, 40-45) та розрахунку заборгованості станом на 01 листопада 2023 року за відповідачкою утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 93874,38 грн. (а.с. 89).

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 26.02.2015 у справі №682/3578/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КП «Славутське ЖКО» заборгованість за послугу теплопостачання в сумі 6 394,66 грн, яка утворилась за період з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року (а.с. 64-65).

Згідно постанови державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС Мосієнко М.С. від 21.11.2018 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 щодо стягнення в сумі 6394,66 з ОСОБА_1 на користь КП «Славутське ЖКО» встановлено, що рішення фактично виконано (а.с. 68).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , незважаючи на незаконне відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого теплопостачання, продовжує залишатися споживачем послуг, що надаються позивачем, які вона зобов`язана оплачувати. Адже таке самовільне відключення є протиправним та не тягне за собою зняття теплового навантаження на будинок й припинення нарахувань за користування централізованою системою опалення, а відтак і скасування нарахованого боргу. Том наявні законні підстави для стягнення з відповідачки на користь КП «Славутське ЖКО» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2018 року по жовтень 2023 року в сумі 64543,60 грн. та відсутні підстави для застосування строку позовної давності у період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, статтею 67 ЖК України установлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 1 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Стаття 5 Закону №2189-VІІІ передбачає перелік житлово-комунальних послуг.

Так, відповідно до пункту 2 частини1 цієї статті комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

В силу статті 9 Закону №2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Із положень частини 1 статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України подані учасниками справи докази, а саме: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; розрахунок заборгованості за послуги з теплопостачання; копії рішень виконавчого комітету Славутської міської ради від 25.01.2007; 15.11.2018; 15.03.2019; 24.12.2019; 15.10.2020; 04.11.2020; 31.12.2020; 21.01.2021; 01.12.2021; 22.09.2022; копію рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2015; копії постанов про закінчення виконавчого провадження; висновок експерта №24105/1-ФМ від 17.01.2024; відповіді АТ КБ «Приватбанк», Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради та ГУ ПФУ в Хмельницькій області, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача 64543,60 грн заборгованості за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2018 року по жовтень 2023 року.

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 20.11.2014 у справі 682/2179/14-ц, встановлені обставини якого є преюдиційними до цієї справи, за позовом КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відновлення системи центрального опалення, встановлено факт самовільного відключення відповідачами своєї квартири від системи центрального опалення і встановлення індивідуального опалення. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відновити раніше діючу систему центрального опалення у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно постанови державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС Мосієнко М.С. від 31.03.2017 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 щодо зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відновити раніше діючу систему центрального опалення у квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що рішення боржником ОСОБА_1 добровільно не виконано (а.с. 68).

І суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що підлягає до стягнення з відповідачки заборгованість за послуги з теплопостачання, оскільки ОСОБА_1 здійснила самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення, що не є підставою для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією.

Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 та із правовими висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 703/69/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 490/11619/15-ц, від 18 червня 2020 року у справі № 643/133/17, від 22 липня 2020 року у справі № 500/5362/17.

І з огляду на наведене, такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів є аргументи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення в частині відсутності у ОСОБА_1 обов`язку зі сплати послуг з централізованого теплопостачання.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення з підстав пропуску строку позовної давності, апеляційний суд виходить з наступного.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Однак, 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19.

Згідно з останнім, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

І, врахувавши вищенаведені норми, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що, враховуючи період дії карантину (з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року) та період дії в Україні воєнного стану (який на даний час триває) позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2018 року по жовтень 2023 року, зважаючи на те, що позов подано 08 листопада 2023 року.

Посилання в апеляційній скарзі на нарахування підприємством заборгованості на зайву площу, відсутність з цього приводу відповідних перерахунків позивача, а також, що суд визнав надані останнім розрахунки належними і допустимими доказами є голослівними, адже правильність заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення), споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 перевірено судом першої інстанції та відповідачка жодними належними, законними і достатніми доказами у справі не спростувала правильність розрахунку позивача; ані до суду першої інстанції, ані до апеляційної скарги нею контррозрахунку надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення безпідставно не прийняв до уваги поданий відповідачкою, висновок експерта №240105/1-ФМ від 17.01.2024, визнавши його не допустимим та недостатнім доказом, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказаний висновок був предметом дослідження суду першої інстанції, якому у відповідності із вимогами статті 89 ЦПК України судом, в сукупності із іншими доказами, дано оцінку. І ці доводи зводяться до незгоди ОСОБА_1 із оцінкою доказів судом першої інстанції, а відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені міськрайонним судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай