Єд. унік. № 243/1082/22
Провадження № 2/243/260/2024
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
19 серпня 2024 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Каліберди А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, діючи в режимі відеоконференції на підставі наказу голови № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фальченко Іван Володимирович, до Миколаївської міської ради, правонаступником якої є Миколаївська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-
У січні 2022 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , якому на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ). Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла мати позивача - ОСОБА_3 , яка за життя не встигла оформити спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вчасно прийнявши спадщину після смерті матері та в подальшому звернувшись до державного нотаріуса, позивач отримала відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця.
Таким чином, отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері позивач не може, у зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., який складається з житлового будинку А-1; погрібу Б; літньої кухні В; сараю Г; сараю Д; воріт - №1, огорожі - №2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволені позову.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, причини неявки суду не повідомив, заяв по суті спору чи про перенесення судового розгляду на адресу суду не надсилав.
У зв`язку із зазначеним, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно свідоцтва про право особистої власності на будову, виданого 10.10.1969 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Слов`янської Ради депутатів трудящих, та зареєстрованого в Слов`янському БТІ за № 1565/9 вбачається, що домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель та розташоване в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах.
Відповідно до договору дарування від 27.11.1975 року, який був зареєстрований за №65 в книзі для записів Райгородоцької Ради депутатів трудящих, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар частку житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 .
Як видно з довідки БТІ № 3102-3/0.81/0 від 04.11.2021 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) станом на 01.01.2013 року зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого відділом комунального господарства виконкому Слов`янської районної ради депутатів 10.10.1969 року, номер запису 1565 та договору дарування, посвідченого виконкомом Райгородоцької ради депутатів 27.11.1975 року №65.
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 01.07.1954 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 38 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивачки.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області, вбачається, що батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно експлікації до схеми розташування будівель та споруд, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 складається з житлового будинку А-1; погрібу Б; літньої кухні В; сараю Г; сараю Д; воріт - №1, огорожі - №2.
Відповідно до відомостей спадкової справи ОСОБА_3 №с/с 294/2017, видно, що 29.11.2017 року позивач ОСОБА_1 подала до Другої слов`янської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 , а ОСОБА_6 30.11.2017 року подала до Другої слов`янської державної нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .
Таким чином, у відповідності та на виконання положень ст. 1297 ЦК України, позивач в передбачений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.
11.11.2021 року постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я спадкодавця.
З огляду на вищевикладене суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_3 , була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою, то вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а правомірність володіння, користування та розпорядження ОСОБА_3 житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, ніким та ніколи не заперечувалась та не оспорювалась. Разом з тим, мати позивачки своє право власності на спірний житловий будинок за життя не оформила та правовстановлюючий документ не отримала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб.
Приймаючи до уваги, що позивач прийняла спадщину у відповідності до чинного законодавства, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, та враховуючи сукупність всіх досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , а тому, позов підлягає задоволенню. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.
Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 81, 211, 213, 246, 247, 259, 265 ЦПК України, ст.ст.126, 131 ЗК України ст.ст. 328, 392, 1218, 1255, 1268,1269 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фальченко Іван Володимирович до Миколаївської міської ради, правонаступником якої є Миколаївська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., який складається з житлового будинку А-1; погрібу Б; літньої кухні В; сараю Г; сараю Д; воріт - №1, огорожі - №2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Д.В. Воронков