Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Кунець Н.Р.
за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву представника відповідача-позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Скиба Віталій Михайлович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Смизької селищної ради про визначення місця проживання дитини,
До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 01.08.2024 звернувся з заявоюпредставник відповідача-позивача ОСОБА_1 адвокат Скиба Віталій Михайлович, у якій висловив клопотання про вирішення питання щодо витрат на правничу допомогу.
До клопотання про вирішення питання щодо витрат на правничу допомогу представник відповідача-позивача додає копію Договору про надання правничої допомоги від 01 серпня 2023 року та Акт приймання передачі наданих послуг № 3/2024 від 31 липня 2024 року (а.с. 4 - 5).
13.08.2024 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника позивача-відповідача ОСОБА_2 адвоката
Пашкевич І.А. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року вирішено прийняти до розгляду заяву представника відповідача-позивача
ОСОБА_1 адвоката Скиби В.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Скиба В.М. до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Смизької селищної ради про визначення місця проживання дитини. Справу призначено до судового розгляду на 14 год. 30 хв. 16 серпня 2024 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
Представник відповідача-позивача в судове засідання не з`явився, проте 14.08.2024 подав до суду заяву про проведення засідання у відсутності особи, яка бере участь у справі, де зазначив, що подану заяву про стягнення витрат на правничу допомогу на користь
ОСОБА_1 підтримує повністю і просить її задовольнити, а також розгляд справи проводити за відсутності ОСОБА_1 та її представника.
Представник позивача-відповідача також не з`явилася в судове засідання, утім у заяві від 13 серпня 2024 року заявила про розгляд справи без участі ОСОБА_4 та його представника адвоката Пашкевич I.А.
Ураховуючи зазначені клопотання учасників провадження суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів.
Крім того, суд зазначає, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 у справі №607/11936/23, суд ухвалив:

1) у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, відмовити;

2) судові витрати понесені позивачем-відповідачем на сплату судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок покласти на позивача-відповідача ОСОБА_4 ;

3) зустрічний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скиба В.М., до

ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Смизької селищної ради про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

4) визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (справа про право на правову допомогу) вказав, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (абзаци перший та другий підпункту 3.2. пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Система правничої допомоги в Україні побудована таким чином, що вона може бути надана на безоплатній основі або за оплату.

Зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги визначає Закон України «Про безоплатну правничу допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI.

Особи, які не є суб`єктами права на безоплатну правничу допомогу, відповідно до зазначеного закону, захищають свої права, свободи, інтереси в суді самостійно або користуючись правничою допомогою у тому числі й за оплату. Тож такі особи несуть витрати, пов`язані з участю осіб, які здійснюють представництво їх інтересів у справі.

Приписами ЦПК України закріплено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133). Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно частин першої третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, ЄСПЛ у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076 видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №751/3840/15-ц

від 20 вересня 2018 року зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як було зазначено, адвокат Скиба В.М. надав копію Договору про надання правничої допомоги від 01 серпня 2023 року та Акт приймання передачі наданих послуг № 3/2024 від 31 липня 2024 року, яким встановлюється остаточна вартість послуг (а.с. 4 - 5).

Відповідно до розрахунків, що містяться в Акті приймання передачі наданих послуг № 3/2024 від 31 липня 2024 року остаточна вартість послуг складає 41562,40 грн, у тому числі 15113,60 грн за юридичні послуги щодо опрацювання та передачі відповіді на позов, 11335,20 грн юридичні послуги щодо опрацювання та передачі зустрічного позову, участь у судових засіданнях 15113,60 грн (а.с. 4).

Представник позивача-відповідача зазначила, що до заяви ОСОБА_6 не долучено ні рахунку про сплату вказаних коштів, ні доказів здійснення платежу оплати витрат на правову допомогу ОСОБА_1 , а відтак такі вимоги щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41562,40 грн є не підтвердженими належними та допустимими доказами у справі; крім того, не зрозумілим є походження суми витрат у розмірі 41 562,40 грн.

Суд враховує приписи частини третьої статті 30 Закону № 5076, за якою при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, та позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 15 червня 2022 року № 910/12876/19, за якою розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 32).

Водночас суд також бере до уваги правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07 листопада 2019 у справі № 905/1795/18 та

від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Верховний Суд свого часу зазначав, що «… суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу … дійшовши висновку про неспівмірність розміру витрат на правничу, суди першої та апеляційної інстанцій не визначили розмір судових витрат на правничу допомогу, який має бути відшкодований» (пункти 81 та 82 постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №160/6762/21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року

№ 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, розмір витрат представника відповідача-позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 41562,40 грн на думку суду не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, а отже, є значно завищеним.

Так, суд вважає, що з боку адвоката не потребувало значного часу для надання такої правничої допомоги, зокрема як, послуги щодо опрацювання та передачі відзиву на позов, послуги щодо опрацювання та передачі зустрічного позову, участь у судових засіданнях тощо. Суд бере до уваги складність справи про визнання місця проживання дитини, яка не належить до нетипових.

Ураховуючи неведені вище позиції Верховного Суду суд не обмежується встановленням факту завищення витрат та їх не співмірності зі складністю справи, витраченим часом адвоката та наданих з боку останнього юридичних послуг, а й вважає за необхідне визначити їх розмір.

Як було зазначено, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 у справі № 607/11936/23, суд у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, відмовив, водночас зустрічний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скиба В.М., до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Смизької селищної ради про визначення місця проживання дитини, задовольнив. Тобто суд розглянув справу на вирішив спір повністю на корить відповідача-позивача.

Проте, визначаючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , суд, беручи до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом відповідача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, зважаючи на ту обставину, що представник позивача-відповідача заперечує проти розміру витрат на правничу допомогу, доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат.

Тож з врахуванням принципу співмірності, розумності, реальності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок ОСОБА_7 до 8000 грн.

Відтак, суд вважає, що заява представника відповідача-позивача про винесення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 141, 270, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача-позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Скиба Віталій Михайлович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Смизької селищної ради про визначення місця проживання дитини, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення суду буде складено 22.08.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, , адреса місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження: бульвар Тараса Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Смизької селищної ради, адреса місцезнаходження: вул. Заводська, буд. 1-Б, смт. Смига, Дубенський район, Рівненська область, 35680.

Головуючий суддяН. Р. Кунець