КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/5/22 Головуючий у 1 інстанції: Вовк С.В.
Провадження №22-з/824/1042/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
15 серпня 2024 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Гаращенка Д.Р.
суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року та на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріальних збитків,-
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальних збитків. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 49 557,21 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальних збитків було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49 557,21 грн відшкодування матеріальної шкоди, та 992,40 грн судового збору.
Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правової допомоги у розмірі 25 000,00 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 грудня 2023 року заяву адвоката Полякова Т.Ю. представника відповідача, про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальних збитків залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , подав апеляційні скарги.
Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги, додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Постановою Київського апеляційного суду від 5 червня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року залишено без змін.
11 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Заяву обґрунтував тим, що попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у сумі 27 000 грн в суді апеляційної інстанції було зазначено в запереченні ОСОБА_1 на апеляційну скаргу на від 01.01.2024.
Там же містилось застереження про намір подати додаткові документи, а в прохальній частині.
Вислухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Колегія суддів встановила, що в матеріалах справи міститься Публічний договір-оферта № 13/20 від 02.06.2020 АБ Олега Олійника; Додаткова угода №6 від 30.12.2023 до договору приєднання-доручення про надання правової допомоги; копія Акту про виконання договору приєднання (доручення) від 09.06.2024 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги; детальний опис №О/0056 від 09.06.2024 послуг правової допомоги, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат в цивільній судовій справі №369/5/22 в суді апеляційної інстанції, копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Олійник О.С. серії АА № 0014188 від 06.10.2021, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №553 від 8 лютого 2006 року.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.
Вирішуючи заяву в частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000 грн., не є співмірним.
Колегія суддів звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Колегія суддів вважає, що розмір зазначених заявником витрат не відповідає критеріям розумності та не є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.
Відтак, апеляційний суд вбачає підстави для задоволення заяви про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн, що з урахуванням складності справи відповідатиме закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, виходячи з вимог розумності та справедливості.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Олійника Олега Станіславовича задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5000 (п' ять тисяч) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Гаращенко Д.Р.

Судді Євграфової Є.П.

Писаної Т.О.