Справа 556/1032/24
Номер провадження 2/556/380/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2024 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі Басик Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Кагарлицького районного суду Київської області від 15 травня 2023 року, стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів доходу заробітку, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час, визначений раніше розмір аліментів є завищеним та обтяжливим для позивача в зв`язку з значним погіршенням його матеріального стану.

У позивача наразі нова сім`я: дружина - ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з народженням дочки, його цивільна дружина ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має особистого заробітку, а тому вони перебувають на його утриманні.

Окрім того рішенням Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/960/22 з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто кошти в сумі 104 269 (сто чотири тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 63 коп. в якості грошової компенсації 1/2 частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя.

Таким чином, як вбачається із вищенаведеного, сімейний та матеріальний стан позивача змінився.

Враховуючи вище викладені обставини та посилаючись на вимоги ст.ст. 181-184 СК України, ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом по справі №368/552/23, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області від 15 травня 2023 року до 1/6 частки його заробітку (доходу).

Вказаний позов надійшов до суду 09 квітня 2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

06 червня 2024 року від представника відповідача адвоката Бордунової Н.О. надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнають.

На думку відповідачки, обставини, зазначені позивачем у його позові не відповідають дійсності та не підтверджують саме погіршення у зв`язку з цими обставинами його матеріального стану та матеріального стану його сім`ї, виходячи з наступного.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що у нього відбулися зміни у сімейному стані, а саме - народилася дитина від іншого шлюбу та наявна заборгованість по рішенню суду, у цивільній справі про поділ спільного майна 104 269,63 грн, грошова компенсація за автомобіль. Однак, він не вказує, як це вплинуло на його матеріальний стан. Єдине, на що звертає увагу позивач, це те, що його дружина не працює, оскільки перебуває по догляду за дитиною, однак підтверджуючих доказів неспроможності його нової дружини утримувати себе самостійно, відсутності доходів, відсутності фінансової спроможності надавати таке утримання, не надав.

Щодо боргового зобов`язання позивача перед відповідачкою у розмірі 104 269,63 грн, яке виникло на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01.11.2023, в якості грошової компенсації частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя зазначає, що вищевказані кошти є коштами, які ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити відповідачці за те, що він здійснив продаж спільного сумісного майна подружжя, а саме автомобіля, матері своєї другої дитини, з метою ухилення від реального поділу. А тому фінансове становище позивача не погіршилося, адже останній залишив у своєму користуванні весь автомобіль, проте намагається створити штучне уявлення у суду про погіршення його фінансового стану. Повернення того, що йому не належить не є погіршенням фінансового стану.

Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового наказу Кагарлицьким районним судом Київської області від 15.05.2023 про стягнення з нього аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для зменшення розміру аліментів, можна дійти до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 червня 2024 року здійснено перехід від розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 липня 2024 року року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по суті.

Належним чином повідомлений позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, просили проводити розгляд справи у їх відсутності.

А як зазначено в ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, рахує, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який укладено 08 грудня 2017 року Святошинським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №1499.

Від спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Судовим наказом Кагарлицького районного суду Київської області від 15 травня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 10.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Також від фактичних шлюбних відносин у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується записами у свідоцтві про народження дитини, черії НОМЕР_1 .

Таким чином, станом на час винесення наказу про стягнення з позивача аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача вже була дочка від іншого цивільного шлюбу. При цьому, маючи обов`язок утримання своїх обох дітей, позивач не звертався щодо скасування судового наказу. Таким чином, обставина народження дитини, на яку покликається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, не є такою, що виникла після призначення цих аліментів, адже в часі вона виникла раніше, ніж суд призначив аліменти на утримання сина Платона, розмір яких у цій справі оспорює ОСОБА_1 .

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 травня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

А як зазначено у довідці №20 від 15.12.2023, виданій головою правління ОК «ЖБК ЕКСКАВАТОРНИК», яка надана ОСОБА_1 , про підтвердження проживання сім`ї у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , дочки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 з вересня 2023 року. Сім`я знаходиться під опікою ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 листопада 2023 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , кошти в сумі 104269 (сто чотири тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 63 коп., в якості грошової компенсації 1/2 частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно повернення грошової компенсації 1/2 частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя, тобто того, що не належить позивачу, не підтверджує погіршення майнового стану ОСОБА_1 .

Також, відомості про працевлаштування позивача та розмір його доходу в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, відсутні і докази зміни стану здоров`я, зміни матеріального стану його як платника з моменту призначення судом аліментів на утримання сина Платона, а тому відсутні передбачені ст. 192 СК України, якою обґрунтовано цей позов, підстави для зменшення розміру аліментів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судовий наказ за своєю юридичною природою є особливою формою судового рішення. У разі видачі судового наказу відповідно до п.4 частини першої ст.161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома ст.170 ЦПК України).

За загальними положеннями частини четвертої ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, суд може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 також зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого цивільного шлюбу з ОСОБА_5 та у нього наявна заборгованість по рішенню суду у цивільній справі про поділ майна.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22),від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження№ 61-10748 св 23).

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Однак, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20, зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.

Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач зазначає, що зміна сімейного стану позивача виникла саме після народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини - Емілії, та після виникнення заборгованості по рішенню суду, що не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. ( аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, справа № 565/2071/19)

Як вбачається із матеріалів справи, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати можливість належним чином забезпечувати себе та своїх неповнолітніх дітей. Посилання позивача про наявність заборгованості перед відповідачкою за рішенням суду про поділ майна подружжя, шляхом стягнення компенсації вартості частки відчуженого спільного сумісного майна подружжя, суд не оцінює як боргове зобов`язання, а як повернення того, що не належить позивачу. При цьому, суд звертає увагу, що у ОСОБА_1 вже було зобов"язання про повернення боргу ОСОБА_2 за рішенням суду Кагарлицького районного суду Київської області від 01.11.2023 по справі 368/960/22 про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки у справі спільної сумісної власності на момент винесення Кагарлицьким районним судом Київської області судового наказу від 15 травня 2023 року по справі №368/552/23 про стягнення аліментів. А також народилася дочка від цивільного шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому, перелічені ОСОБА_1 у позові обставини, на які він посилається як на підставу погіршення матеріального стану вже існували на момент ухвалення судового наказу, жодних доказів зміни будь-якого стану позивача не надано

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить до переконання, що визначений судом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на неповнолітню дитину є достатнім та справедливим, не порушує прав ні отримувача, ні платника аліментів, а також забезпечуватиме належний рівень життя, розвитку їхньої спільної дитини.

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про те, що з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у позивача не відбулося суттєвих змін у матеріальному стані або у стані його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, що в свою чергу, є підставою для відмови у заявленому позові про зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного, судом встановлено, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,а також наявність заборгованості по рішенню суду, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та суперечитиме її інтересам.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Кагарлицького районного суду Київської області від 15 травня 2023 року, а тому у позові про зменшення розміру аліментів, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РОНКПП НОМЕР_3 .