ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7048/21 Номер провадження 22-ц/814/2263/24Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретарі Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року, ухвалене суддею Тімошенко Н.В., у справі за позовом адвоката Бойченка Владислава Павловича в інтересах ОСОБА_1 , до комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року адвокат Бойченка В.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства Полтавської обласної ради (далі КП ПОР) «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства (далі ПОКВПТГ) «Полтаватеплоенерго» про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з лютого 2007 року і по теперішній час надавачі комунальних послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та КП ПОР «Полтававодоканал» систематично вчиняють протиправні дії шляхом вимагання від споживача послуг ОСОБА_1 проводити періодичну повірку його засобів вимірювальної техніки (лічильників води) за його власний рахунок, а в разі відмови нараховують неіснуючі борги за нормами споживання», при цьому станом на 2021 рік не повертають в квартиру належні споживачу ОСОБА_1 вищевказані лічильники води.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП ПОР «Полтававодоканал» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнання незаконними дій та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано дії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та КП ПОР «Полтававодоканал» по перевірці приладів обліку води за рахунок ОСОБА_1 незаконними.

Зобов`язано ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та КП ПОР «Полтававодоканал» провести перерахунки платежів з 10 лютого 2007 року у відповідності до фактично наданих послуг по квартирі АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2007 року відповідачами жодного разу перевірки лічильників в добровільному порядку за рахунок надавачів послуг не проводилися.

Представник позивача вказує, що в жодному з договорів із надавачами послуг не має встановлених зобов`язань по повірці приладів обліку за рахунок споживача послуг ОСОБА_1 .

Проте, у березні 2021 року позивачу надійшов лист з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про виконання цивільно-правових зобов`язань щодо періодичної повірки засобів вимірювальної техніки (лічильників) за рахунок ОСОБА_1

29 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 отримав лист від КП ПОР «Полтававодоканал» про забезпечення 02 червня 2021 року ОСОБА_1 допуску до засобів вимірювальної техніки.

Однак, 02 червня 2021 року працівники КП ПОР «Полтававодоканал» до споживача ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 не з`явилися. Фактично демонтаж 4 (чотирьох) лічильників води було проведено ними 03 червня 2021 року, про що складено акт за № 196347 та одночасно було виставлено рахунок на 728 грн.

Вказані лічильники до цього часу не повернуті та не встановлені, у зв`язку з відсутністю оплати за повірку вищевказаних лічильників.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 не заперечує проти надання приладів обліку для повірки та не заперечує договірні зобов`язання, які виникли між ним та постачальниками послуг з 2004 року. Однак, відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо-, і водопостачання».

Відповідачі не змінювали та не доповнювали умови договору, якими обов`язки щодо оплати періодичної повірки покладалися на споживача ОСОБА_1 .

Покладення на споживача послуг ОСОБА_1 нового додаткового зобов`язання з оплати робіт саме за його рахунок, можливо тільки в разі зміни, або укладення нових договорів із надавачами послуг.

Крім цього, у результаті законних прав позивача останній зазнав моральної шкоди, яка виразилася у постійних нервових навантаженнях, приниженні ділової репутації, порушення права власності, прав наданих споживачам послуг.

Просив починаючи з березня 2021 року визнати незаконними та протиправними дії КП ПОР «Полтававодоканал» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо вимог до споживача послуг ОСОБА_1 та оплатити комплекс робіт з періодичної повірки засобів обліку води за його рахунок.

Визнати протиправними дії КП ПОР «Полтававодоканал» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо неповернення в квартиру АДРЕСА_1 , споживачу ОСОБА_1 демонтованих ними 03 червня 2021 року 4 (чотирьох) приладів обліку води.

Зобов`язати КП ПОР «Полтававодоканал» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» повернути та виконати фактичні роботи із монтажу 4 (чотирьох) приладів обліку води в квартиру АДРЕСА_1 , за їх рахунок, як надавачів послуг. Провести з червня 2021 року по квартирі провести перерахунок платежів згідно до фактично наданих послуг.

Стягнути з КП ПОР «Полтававодоканал» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 з кожного надавача послуг по 14000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову в частині вимог до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та закрито провадження у справі в частині вимог позивача до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року позовну заяву адвоката Бойченка В.П. в інтересах ОСОБА_1 до КП ПОР «Полтававодоканал» про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправними дії КП ПОР «Полтававодоканал» щодо неповернення в квартиру АДРЕСА_1 , споживачу ОСОБА_1 демонтованих ними 03 червня 2021 року 4 (чотирьох) приладів обліку води.

Зобов`язано КП ПОР «Полтававодоканал» повернути та виконати фактичні роботи із монтажу 4 (чотирьох) приладів обліку води в квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 таоскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на упередженість суду першої інстанції, порушення норм матеріального, процесуального та міжнародного права. Вважає, що в рішенні суду вказані факти, які взагалі не відповідають обставинам справи і письмовим доказам. Зазначає, що з матеріалів справи зникла копія договору від 28 грудня 2007 року. Крім того, суд знехтував рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року. Наголошує, що відповідачем не змінювалися умови договору та з ним не укладалося нового договору, за яким на споживача покладалися нові обов`язки із перевірки засобів вимірювальної техніки. Суд не застосував положення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідно до яких періодична повірка, обслуговування та ремонт вузлів обліку здійснюється за рахунок власників таких вузлів.

У відзиві на апеляційну скаргу КП ПОР «Полтававодоканал» посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду щодо задоволення позовних вимог сторонами не оскаржувалось, у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в зазначеній частині.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 .

28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та КП ПОР «Полтававодоканал» укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до листа КП ПОР «Полтававодоканал» від 26 липня 2021 року за вих. № 925, підприємство на виконання вимог НКРЕКП здійснила перегляд тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) КП ПОР «Полтававодоканал» у частині виключення із структури тарифів витрат на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку води (у тому числі на заходи пов`язані з проведенням періодичної метрологічної повірки), які є власністю споживачів.

У діючих тарифах, які введені в дію з 01 січня 2021 року на послуги водопостачання та водовідведення та затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16 грудня 2020 року № 2499, відсутні витрати на обслуговування квартирних засобів обліку води та на періодичну повірку для мешканців багатоквартирного житлового сектору та витрати на послуги сторонніх організацій з обслуговування квартирних засобів обліку та періодичну повірку.

Позивач ОСОБА_1 будучи споживачем послуг КП ПОР «Полтававодоканал» придбав за власні кошти та встановив 4 прилади обліку води, які відповідач 23 березня 2004 року прийняв в експлуатацію.

03 червня 2021 року представниками КП ПОР «Полтававодоканал» за адресою: АДРЕСА_2 , виконано демонтаж 4 лічильників обліку води.

16 червня 2021 року КП ПОР «Полтававодоканал» складено акт виконаних робіт про демонтаж 4 (чотирьох) засобів вимірювальної техніки № 196347 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа КП ПОР «Полтававодоканал» від 26 липня 2021 року № 925 адресованого ОСОБА_1 демонтаж лічильників виконано 03 червня 2021 року представниками підприємства за адресою: АДРЕСА_2 , монтаж і опломбування не виконано в зв`язку з відсутністю оплати за виконані роботи. Запропоновано терміново оплатити за вказані роботи після чого буде виконано монтаж та опломбування приладів обліку. (Т.1 а.с. 95)

Згідно направленого ОСОБА_1 рахунку, станом на 01 грудня 2021 року заборгованість за спожиті послуги надані КП ПОР «Полтававодоканал» складає 6244 грн. 45 коп. (Т. 1 а.с. 96)

Відповідно роздруківки сторінки особистого кабінету абонента ОСОБА_1 за особистим розрахунком № НОМЕР_1 заборгованість становить 35928 грн. 58 коп., діючи тарифи з 01 січня 2024 року, остання оплата була проведена 21 листопада 2022 року. Дана роздруківка була надана суду 20 лютого 2024 року і не містить жодних даних щодо того, на яку саме дату виникла дана заборгованість. (Т.1 а.с. 203)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами колегія суддів дослідивши права та обов`язки сторін, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Згідно частини 11 статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» право власності на встановлені відповідно до цієї статті вузли розподільного обліку/прилади - розподілювачі теплової енергії належить власникам (співвласникам) приміщень, у яких такі вузли обліку встановлені, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів;

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Крім того, відповідно до договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 28 грудня 2007 року укладеного між сторонами, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки (підпункт а пункту 16). Водоканал зобов`язаний своєчасно проводити за власний рахунок роботи з усунення виявлених несправностей, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини (підпункт й пункту 18). У кінці договору 12 січня 2008 року зроблено запис «Перевірка лічильників за рахунок надавачів послуг». Однак із зазначеного запису не можливо встановити ким він зроблений, за яких умов, та він є незавірений належним чином.

Інших домовленостей щодо проведення обслуговування та ремонту вузлів обліку, договір не містить.

При цьому, відсутня інформація щодо внесення до договору від 28 грудня 2007 року у порядку встановленому чинним законодавством змін чи доповнень.

Як вбачається з матеріалів справи саме ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та власником встановлених індивідуальних лічилки, а отже саме на нього покладений обов`язок щодо оплати послуг з їх обслуговування, в тому числі і демонтажу, що не суперечить Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». При цьому позивач в обґрунтування позовної заяви не зазначав, що демонтаж лічильників було проведена у зв`язку з необхідністю усунення виявлених несправностей, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з вини відповідача.

Відповідно до пункту 15 Правил № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктом 20 Правил № 630 передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до пункту 21 Правил № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з моменту проведення демонтажу лічильників були відсутні засоби обліку води, а тому плата за надані послугу справлялася згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. При цьому, за вказаних обставин провести перерахунок заборгованості є неможливим.

Доводи апеляційної скарги про неприйняття до уваги рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року, яким встановлено, що повірка побутових лічильників повинна здійснюватися за рахунок підприємства, а не споживача є безпідставними зважаючи на те, що зазначене рішення стосується спірних правовідносини що виникли станом на 2007 рік, тоді як спірні правовідносини у справі, що переглядається виникли у 2021 році, та до них застосовується законодавство чинне на момент їх виникнення.

У постанові Верхового Суду від 11 травня 2021 року у справі № 215/6483/19 зазначено, що до 28 листопада 2017 року періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29 листопада 2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.

Щодо посилання позивача на безпідставну відмову у задоволенні моральної шкоди. Колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що заподіяння моральної шкоди обґрунтовується нервовим перенапруженням у зв`язку з протиправними діями відповідача, які негативно відображаються на здоров`ї, а також заподіянням шкоди його діловій репутацію у зв`язку з його неспроможністю у законному порядку притягти до відповідальності порушників його прав. Крім того, зазначає, що негативно вплинуло на його репутацію між сусідами розклейка відповідачем на під`їздах розміру заборгованості.

Однак при дослідженні зазначених доводів колегія судів звергає увагу, що позивачем не надано доказів факту заподіяння йому моральної шкоди та зв`язку протиправних дій відповідача з даною моральною шкодою. В тому числі відсутні докази, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача в нього виникли проблеми зі здоров`ям.

Також не вказано яким саме чином не повернення та не встановлення лічильників вплинуло на його ділову репутації, тоді як в іншій частині, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, не встановлено протиправності дій відповідача.

У свою чергу задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій КП ПОР «Полтававодоканал» щодо неповернення лічильників приладів обліку води та зобов`язання їх повернути свідчать про захист права ОСОБА_1 та спростовують його доводи щодо заподіяння шкоди його діловій репутації неспроможністю захистити свої права.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності факту заподіяння моральної шкоди діями працівників відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 серпня 2024 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук