ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6479/23 Номер провадження 22-ц/814/1639/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 15:50:48 год до 15:59:04 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 05 квітня 2024 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, просив ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою.

В обґрунтування заяви вказував, що перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , мають двох спільних дітей. З осені 2019 року він та їх спільні діти не бачили ОСОБА_2 і де вона, їм не відомо. У 2022 році постала необхідність провести реєстрацію місця проживання дітей разом з батьком, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди матері.

Спроби розшукати самостійно ОСОБА_2 не дали результатів.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 18 грудня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення його заяви в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що він та ОСОБА_2 пов`язані спільними обов`язками щодо дітей, які зараз перебувають на повному його утриманні і реєстрація їх місця проживання потрібна для отримання пільг як багатодітна родина. Сама ж ОСОБА_2 невідомо де перебуває, відсутня за останнім місцем реєстрації, з дітьми не спілкується, за витребуваною судом інформацією виїхала з території України 03.11.2021 і не поверталась.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заявник ОСОБА_1 вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка-виклик повернулася до суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (див. постанову ВС від 12 жовтня 2022 року у справі № 727/5718/21).

Заінтересована особа - Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, повідомлена про розгляд справи шляхом надсилання електронного документа у судове засідання представника не направила, будь-яких клопотань суд не подала.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 01.03.2012 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Як вбачається з копії паспорта НОМЕР_3 , останнє місце реєстрації ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з листа Державної прикордонної служби України №91-39867/18/23-Вих. від 21.08.2023, ОСОБА_2 востаннє 03.11.2021 залишила територію України (а.с.29).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, на які зроблено посилання в обгрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає, перш за все, з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, яких вживав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.05.2018р у справі №225/1297/17, який згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Заяву про визнання фізичної особи безвісно відсутньою може бути подано заявником, тобто членом сім`ї, родичем до суду першої інстанції за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

ОСОБА_1 у заяві стверджує, що він із ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, проте цей факт має бути підтверджений належними і допустимими доказами та/або ж рішенням суду.

Наявність двох спільних дітей та реєстрація місця проживання за однією адресою не свідчить про факт родинних відносин між ними або про те, що він звернувся за захистом інтересів осіб, зокрема в інтересах дітей, а тривала відсутність ОСОБА_2 позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Окрім того, слід звернути увагу, що, звертаючись до суду, заявник зазначає, що ОСОБА_2 з 2019 року відсутня за місцем своєї реєстрації, тоді як матеріали справи містять лист Державної прикордонної служби України №91-39867/18/23-Вих. від 21.08.2023, про те, що ОСОБА_2 03.11.2021 залишила територію України, тобто в період часу з 2019 по 2021 рік ОСОБА_2 перебувала на території України і не мала бажання спілкуватись з дітьми та їх батьком.

Вимога ОСОБА_1 обгрунтована необхідністю реєстрації місця проживання дітей за адресою їх постійного проживання грунтується на припущеннях, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що заявник звертався до уповноважених органів з цього питання і отримав відмову в перереєстрації дітей.

Згідно із положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, проаналізувавши надані заявником, а також витребувані докази, прийшов правильного висновку, що надані докази у своїй сукупності не можуть підтверджувати факт безвісної відсутності ОСОБА_2 .

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 серпня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов