Справа № 579/1171/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2024 року м. Кролевець

Кролевецький районний суд Сумської області в особі головуючого - судді Придатка В.М., з участю секретаря судового засідання Клишкової Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу цивільну справу за позовом товариства з обмеженої відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

27 травня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 099820-КС-003 про надання кредиту від 16 листопада 2020 року в розмірі 37136 грн 80 коп., а також 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 листопада 2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №099820-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 54 000 грн. строком на 24 тижні - на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 283,14199385 % річних, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів.

Однак всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 37136 грн 80 коп., з яких: 25889 грн 76 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11247 грн 04 коп. - сума прострочених платежів по процентах. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені ним судові витрати.

19 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в повному обсязі ТОВ «Бізнес Позика» в задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності, а також посилаючись на те, що позивачем не підтверджено факту виконання умов кредитного договору кредитором, а саме не підтверджено факту надання грошових коштів позичальнику. Так, стверджує, що до позовної заяви не додано жодного первинного документу в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Постанови НБУ від 4 липня 2018 року № 75. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом перерахування ОСОБА_1 коштів у відповідності до укладеного договору 099820-КС-003 від 16 листопада 2020 року та не є первинним документом. В договорі, окрім того, не зазначено, на який саме картковий рахунок ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснював переказ коштів. Посилався на те, що кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як передбачено статтею 1055 ЦК України. Також на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію правил надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», 2020 рік, які, на думку відповідача, ніким не затверджено та не надано доказів, що саме з цими правилами ознайомлено Відповідача.

Позивач звернувся до суду з відповіддю на відзив, у якій зазначав, що:

1) ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 54 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується платіжним дорученням № 21886 від 16.11.2020, копія якого була додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи;

2) Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 099820-КС-003 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач, на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 099820-КС-003 на загальну суму 66 584,93 грн, тобто вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту;

3) Відповідач у Відзиві на позовну заяву не поясняє, чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий Позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором, а у відповідності до Постанови Верховного Суду від 11.07.2018 р. по справі № 753/7883/15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75498350) доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

4) Електронні примірники Кредитного договору та Правил були відправлені Відповідачу одразу після укладення Кредитного договору на адресу електронної пошти була надана Відповідачем під час укладення Кредитного договору, що підтверджується анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/), копія якої була додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. При цьому Кредитний договір, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду даної справи, є вже третім кредитним договором, який укладено Відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», а відтак, Відповідач чудово знав про порядок укладення Кредитного договору та про всі інші типові умови кредитування у ТОВ «Бізнес Позика», оскільки він вже давно користується послугами ТОВ «Бізнес Позика» з надання кредитів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 099820-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.

Відповідно до ч.1 Договору № 099820-КС-003 про надання кредиту, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 54 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів.

Строк, на який надається кредит, 24 тижні, тобто до 03 травня 2021 року. Процентна ставка за кредитом в день 0,77573149 фіксована. Загальний розмір наданого кредиту: 54 000 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 99 840 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 283,14199385 процентів.

Сторонами в п. 3 Договору № 099820-КС-003 про надання кредиту було погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 54 000 грн. що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням про перерахування коштів ОСОБА_1 (а.с.37).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 12 травня 2024 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за Договором № 099820-КС-003 про надання кредиту від 16 листопада 2020 року, яка складається з 37136 грн 80 коп., з яких: 25889 грн 76 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11247 грн 04 коп. - сума прострочених платежів по процентах.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-240611/65132 від 14.06.2024, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) наявний картковий рахунок НОМЕР_1 (а.с.109). Згідно з випискою за карткою НОМЕР_1 за період 16.11.2020-03.05.2021, 16.11.2020 року на вказаний рахунок зараховано переказ 54000,00 грн з позначкою «BIZPOZYKA TOV Pererah. Koshtiv Zamula V.H. zh. Do kredytnoho doh. №099820-КS-003 vid 16.11.2» (а.с.110-117).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З вищезазначеного встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 16.11.2020 року було підписано договір №099820-КС-003 про надання кредиту, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору.

На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачу надано грошові кошти, що підтверджується наданим позивачем платіжним дорученням та наданим АТ КБ «ПриватБанк» реєстром руху коштів по банківській картці відповідача, відтак ТОВ «Бізнес Позика» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором на загальну суму 37136 грн 80 коп.

За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, а тому позов ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України.

Враховуючи, що з 12.03.2020 року по 30 червня 2023 року на території України діяв карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, вимоги банку є обґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності припадає на період введення на території України карантину.

Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, трирічний строк позовної давності продовжувався на час дії карантину та продовжується у період дії воєнного стану. Воєнний стан в Україні триває і на даний час.

Дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість за Договором № 099820-КС-003 про надання кредиту від 16 листопада 2020 року, яка складається з 37136 грн 80 коп., з яких: 25889 грн 76 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11247 грн 04 коп. - сума прострочених платежів по процентах.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2684 грн. судового збору (а.с.25).

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» місцезнаходження: 01133, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411, м.Київ, , до ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договорами в загальному розмірі 37136 (тридцять сім тисяч сто тридцять шість) грн 80 коп., з яких: 25889 грн 76 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11247 грн 04 коп. - сума прострочених платежів по процентах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» витрати за сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Суддя В. М. Придатко