ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26292/23

Провадження № 22-ц/4820/1637/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/26292/23 за апеляційною скаргою адвоката Драпчука Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2024 року (суддя Чевилюк З.А., повний текст судового рішення складено 28 червня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 вказував, що 26.12.2020 року о 17 год. 15 хв. у м. Хмельницькому по вул. Кармелюка, 12/1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі, яка має дві смуги для руху у його напрямку, в порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр розвороту із правої смуги, допустив зіткнення із автомобілем MERSEDES-BENZ GLE-350 р.н. НОМЕР_2 , який під керуванням позивача рухався у попутному напрямку у лівій смузі руху. В результаті зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

ОСОБА_2 зазначає, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/14407/22 від 20.07.2022 відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Автомобіль MERSEDES-BENZ GLE-350 р.н. НОМЕР_2 , на момент його пошкодження, як і на даний час належить ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його реєстрацію НОМЕР_3 від 08.01.2021, виданого ТСЦ-6841.

Відповідно до висновку №029/21 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mercedes-Benz GLE 350 4 Matic, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в АКТах огляду транспортного засобу від 30.03.2021, станом на час завершення виконання даного дослідження складає: 159394 грн. 42 коп.

Позивач посилається на те, що цивільна відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК « Євроінс Україна» згідно полісу №АР/4415388 від 04.05.2020 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 130000 грн, франшиза 2600 грн. І рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі №686/22709/22 від 18.07.2023 року, що набрало чинності 18.08.2023 року, стягнуто із ПрАТ «СК « Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 127400 грн. страхового відшкодування та 1274 грн. судового збору.

Позивач вказує, що решта суми матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля Mercedes-Benz GLE 350 р.н. НОМЕР_2 , що перевищує ліміт відповідальності страховика у розмірі 31994,42 грн. підлягає стягненню із винної особи ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_2 посилається на те, що ним понесені витрати на оплату роботи експерта, що підтверджується квитанцією № 029/21 від 30.03.2021, а тому і просив стягнути із ОСОБА_1 35494,42 грн. (35494,42 грн. майнової шкоди та 3500 грн. за оплату експертизи).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 31994,42 грн. матеріальної шкоди та 3500 грн. на відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження, всього 35 494,42 грн. та судові витрати у виді судового збору 1073,60 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, адвокат Драпчук С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, представник відповідача зазначає, що суд поклав в основу рішення висновок експертного автотоварознавчого дослідження №029/21 від 05.04.2021, що є неналежним та недопустимим доказом вартості матеріального збитку позивача та завідомо сфальсифікованим з метою стягнення додаткових коштів із страховика та відповідача.

Також, скаржник зауважує, що відповідач, як зацікавлена особа, в порушення пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, про проведення 30.03.2021 на території СТО по АДРЕСА_1 огляду транспортного засобу Mercedes, р.н. НОМЕР_2 з метою визначення вартості матеріального збитку не попереджався.

Вважає, що описані в акті огляду транспортного засобу від 30.03.2021 пошкодження правих передніх та задніх дверей, заднього правого крила та правої сторони заднього бампера, не говорячи вже про передній лівий диск та шину автомобіля Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не могли утворитися під час ДТП 26.10.2020, адже ці складові не були задіяні під час безпосереднього зіткнення транспортних засобів, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/123-21/1870-ІТ від 20.09.2021, який виготовлений експертами Хмельницького НДЕКЦ та фотознімками з місця події та самих транспортних засобів, що містяться в матеріалах справи №686/1282/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Представник відповідача звертає увагу на те, що на час розгляду справи автомобіль MERSEDES-BENZ GLE-350 4 Matic, р.н. НОМЕР_2 відремонтовано, що в поєднанні з фактом не запрошення відповідача, як заінтересованої особи, на огляд автомобіля, фактично унеможливлює здійснення відповідачем прав, що надаються сторонам по справі статтями 102-110 ЦПК України в частині призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки об`єкт дослідження в придатному для автотоварознавчої експертизи стані фактично припинив своє існування, а з актом №029/21 огляду колісного транспортного засобу від 30.03.2021 та висновком експерта №029/21 відповідач не згідний з мотивів необґрунтованості, упередженості та зазначення пошкоджень, що виникли не в результаті ДТП та в цілому фальсифікації цього висновку.

На думку представника ОСОБА_1 , судом першої інстанції було допущено поверхневий та формальний розгляд справи і не досліджено обставин, що безпосередньо впливають на розмір матеріальної відповідальності відповідача та можуть включати її, так як розмір реальних і фактичних заподіяних збитків повністю покривається страховою виплатою страховика.

Також, адвокат Драпчук С.М. вважає помилковим застосування судом першої інстанції преюдиціальності рішення Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі №686/22709/22 від 18.07.2023 при ухваленні оскаржуваного рішення, адже жодного преюдиціального значення факти, що встановлені рішенням суду у справі №686/22709/22 для сторони відповідача, як особи, що не приймала участі в розгляді вказаної справи, не мають.

Зважаючи на викладене, адвокат Драпчук С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Справа розглядається в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає в повному обсязі вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/14407/22 від 20.07.2022, що набрала законної сили 02.08.2022 та є преюдиційною до цієї справи, встановлено, що 26.12.2020 о 17 год 15 хв, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ-2103» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Кармелюка, 12/1 рухаючись зі сторони вул. П.Мирного в напрямку вул. Лісогринівецька в м. Хмельницькому, в порушення п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху, перед перестроюванням з крайньої правої смуги свого напрямку руху в крайню ліву смугу свого напрямку руху не дав дорогу транспортному засобу "Mercedes-Benz Gle 350", номерний знак НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду в попутньому напрямку в крайній лівій смузі для руху, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали пошкодження.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.13-15).

ОСОБА_2 є законним користувачем автомобіля MERSEDES-BENZ моделі GLE-350, р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 .

Власником автомобіля ВАЗ-2103 номерний знак НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_5 є ОСОБА_1 , цивільна відповідальність якого на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК « Євроінс Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4415388 від 04.05.2020 року. Строк дії поліса: з 05.05.2020 до 04.05.2021 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн, франшиза 2600 грн. (а.с.16).

Згідно висновку №029/21 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes-Benz GLE-350, 2015 року випуску, номер кузова: (VIN) НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що складений 05.04.2021 судовим експертом-автотоварознавцем Соломахою В.С. на підставі заяви ОСОБА_2 від 23.03.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mercedes-Benz GLE 350 4 Matic, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в АКТах огляду транспортного засобу від 30.03.2021 року, станом на час завершення виконання даного дослідження складає 159394 грн. 42 коп. (а.с. 24-47).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №029/21 від 30.03.2021, ФОП ОСОБА_4 , прийнято від ОСОБА_2 3500 грн. оплати за проведення дослідження автомобіля Mercedes-Benz; д/н НОМЕР_2 (а.с. 17).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2023 у цивільній справі №686/22709/22, що набрало законної сили 18.08.2023 року, стягнуто із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (код ЄДПРОУ - 22868348) на користь ОСОБА_2 127400 грн. страхового відшкодування та 1274 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля MERSEDES-BENZ моделі GLE-350, р.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за шкоду заподіяну майну потерпілого, тому наявні підстави для стягнення із ОСОБА_1 , як винної особи, різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 31994,42 грн (159394,42 грн 127400 грн) та 3500 грн., понесених позивачем на оплату проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність позивачем вартості майнової шкоди та наявності підстав для стягнення із відповідача матеріальної шкоди в розмірі 31994,42 грн. Однак, не погоджується із розміром стягнутої суми на відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Згідно з нормами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, провадження №14-316цс18).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, основний тягар відшкодування майнової шкоди, шкоди завданої здоров`ю, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, крім франшизи, яка відшкодовується винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та шкоди, що перевищує встановлений ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України подані учасниками справи та їх представниками докази, а саме: висновок №029/21 експертного автотоварознавчого дослідження від 05.04.2021 автомобіля Mercedes-Benz GLE-350, 2015 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_2 , станом на 30.03.2021 та врахувавши обставини, встановлені постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі про адміністративне правопорушення від 20.07.2022 та обставини, встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2023 у цивільній справі №686/22709/22, керуючись положеннями статті 1194 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача, як особи, винної у ДТП, на користь позивача підлягає до стягнення різниця між вартістю матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, що мала місце 26.12.2020 та страховим відшкодуванням із врахуванням розміру франшизи, що становить 31994,42 грн (159394,42 грн 127400 грн).

З огляду на наведене, не заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги адвоката Драпчука С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про незаконність судового рішення в зазначеній частині та ці аргументи зводяться до незгоди останнього з висновками суду по оцінці доказів і трактування доказів на власну користь.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки висновку №СЕ-19/123-21/1870-ІТ від 20.09.2021, що виготовлений експертами Хмельницького НДЕКЦ та міститься в матеріалах справи №686/1282/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, натомість помилково поклав в основу оскаржуваного рішення висновок експертного автотоварознавчого дослідження №029/21 від 05.04.2021 та акт огляду колісного транспортного засобу від 30.03.2021, що є неналежними доказами підтвердження розміру завданого матеріального збитку внаслідок ДТП, оскільки включають до суми відшкодування складові частини автомобіля, що не контактували під час безпосереднього зіткнення автомобілів, колегія суддів вважає голослівними, оскільки вказані висновки та акт були предметом дослідження суду першої інстанції, яким у відповідності із вимогами статті 89 ЦПК України судом, в сукупності із іншими доказами, дано оцінку. І ці доводи зводяться до незгоди відповідача із оцінкою доказів судом першої інстанції, а відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Висновок №029/21 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes-Benz GLE-350, 2015 року випуску, номер кузова: (VIN) НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , станом на 30.03.2021, що було складено 05.04.2021 судовим експертом-автотоварознавцем Соломахою В.С. стороною відповідача не спростовано, а голослівне посилання на його невідповідність обставинам справи не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови у позовних вимогах. Адже доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України) і суд, відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України, позбавлений прав та обов`язків щодо збирання доказів на підтвердження чи спростування позиції сторін у справі.

І враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив висновок №029/21 експертного автотоварознавчого дослідження від 05.04.2021.

В свою чергу, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що визначена вартість відновлювального ремонту не відповідає отриманим у ДТП пошкодженням. Питання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи відповідач також не порушував. А відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Аргументи апеляційної скарги про неможливість здійснення відповідачем прав, що надаються сторонам по справі статтями 102-110 ЦПК України є голослівними, адже у випадку відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу, сторони не позбавлені можливості заявити клопотання про призначення траснпортно-товарознавчої експертизи, яку провести по матеріалам справи та за вихідними даними, визначеними судом в процесуальному документі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково застосував преюдиційність рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року у справі №686/22709/22, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої Палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у преюдиційних справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. (постанова Верховного Суду від 19.12.2019 по справі №916/1041/17)

Рішенням у цивільній справі №686/22709/22 від 18.07.2023, що набрало законної сили 18.08.2023, стягнуто із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 127400 грн страхового відшкодування та 1274 грн судового збору. Цим рішенням встановлено, що 26.12.2020 о 17 год. 15 хв. у м. Хмельницькому по вул. Кармелюка, 12/1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автомобілем MERSEDES-BENZ GLE-350 р.н. НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_2 рухався у попутному напрямку у лівій смузі руху. В результаті зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Як слідує із мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції лише послався на зазначене судове рішення у цивільній справі №686/22709/22 та врахувавши факт стягнення із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 127400 грн страхового відшкодування і розмір майнової шкоди, спричиненої потерпілому в результаті ДТП, що мала місце 26.12.2020, оцінивши надані учасниками справи та їх представниками докази, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 , як винної особи, 31994,42 грн. майнової шкоди (різницю між страховим лімітом та розміром майнової шкоди).

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 повної вартості на відшкодування автотоварознавчого дослідження в розмірі 3500 грн і ці доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Оскільки при постановленні Хмельницьким міськрайонним судом у справі №686/22709/22 18 липня 2023 року про стягнення із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 127400 грн страхового відшкодування, висновок №029/21 експертного автотоварознавчого дослідження від 05.04.2021 використано як доказ та зважаючи на те, що стягнута у цій справі з відповідача матеріальна шкода у розмірі 31994,42 грн становить 20,05% від загальної вартості матеріального збитку (159394,42 грн), тому колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 701,75 грн на відшкодування автотоварознавчого дослідження (3500 грн *20,05/100).

А отже, оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає до зміни шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування автотоварознавчого дослідження суми до 701,75 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

І враховуючи пропорційність, із позивача підлягають до стягнення на користь відповідача судові витрати, понесені останнім при подачі апеляційної скарги в розмірі 322,89 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Драпчука Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2024 року в частині стягнення вартості автотоварознавчого дослідження та в частині визначення загальної суми змінити, зменшивши стягнуті витрати на відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження до 701 (сімсот одна) грн 75 коп та всього - до 34792 (тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто дві) грн 67 коп.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ) 322 (триста двадцять дві) грн 89 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай