РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мартьянової С.М.

з участю секретаря судового засідання - Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Представником ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») (позивач) ОСОБА_2 , подано на розгляд суду позов до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 в розмірі 131 769,96 грн. та стягнути суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 07.02.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») укладено кредитний договір № Z06.00205.004891670. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права і вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників №3 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 в розмірі 131 769,96 грн. Зазначають, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 в розмірі 131 769,96 грн., з яких: 44 798,20 грн. заборгованість за основним боргом; 86 971,76 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість за комісіями.

Ухвалою від 15.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представником відповідача ОСОБА_3 подано додаткові пояснення у справі, яке суд розцінює як відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування якого покликаючись на те, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано надання (перерахування) АТ «Ідея Банк» відповідачу коштів у кредит за вказаним Кредитним договором, відступлення права вимоги до відповідача АТ «Ідея Банк» на користь позивача за договором факторингу, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем, а також її розмір. Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором, що дає підстави стверджувати про те, що кредитний договір не є укладений. Також, повідомляє суд про відсутність належного розрахунку заборгованості за кредитним правочином, недоведеність суми заборгованості та незаконність нарахування плати за обслуговування кредиту. Водночас згідно положень кредитного договору та інформації, викладеній у паспорті споживчого кредиту кредитний договір укладається строком на 60 місяців. Згідно з Додатку до паспорту споживчого кредиту «Графік щомісячних платежів» тіло кредиту складає - 44 900 грн, сума процентів на строк дії кредитного договору 34 468, 22 грн та плата за обслуговування кредиту - 74 933, 10 грн. Звертає увагу суду на те, що позовну заяву до суду подано 02.01.2024, тобто за місяць до закінчення строку дії кредитного договору. При цьому сума заборгованості за процентами, про яку зазначає позивач у позові, складає 86 971, 76 грн, що не відповідає ані Графіку щомісячних платежів, ані Паспорту кредиту, ані арифметичним розрахункам, оскільки сума такої заборгованості мала б складати 34 423, 57 грн. При цьому будь-якої вимоги щодо стягнення з відповідача інших платежів (платежів за додаткові та супутні послуги, зокрема, плати за обслуговування), позовна заява не містить. Окрім цього, зазначає, що кредитний договір укладено на строк 60 місяців та останнім днем платежу згідно Графіку платежів визначено 07.02.2024, а позовну заяву подано 02.01.2024, тобто до закінчення строку дії договору. Повідомляє, що вимог про дострокове повернення споживчого кредиту відповідачем отримана не була, а позивачем та АТ «Ідея Банк» на адресу відповідача не надсилались. Тому вважає, що у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення кредиту, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем були у встановлений законом строк направлено вимогу про дострокове повернення кредитів, а відповідачем таку вимогу отримано. Також зазначає, що позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги. Просить суд, витяг з реєстру боржників від 07.07.2023 № та розрахунок заборгованості станом на 30.11.2023 виключити із числа доказів.

Представником позивача ОСОБА_4 подано додаткові пояснення у справі, яке суд розцінює як відповідь на відзив. В обґрунтування якого покликаючись на те, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання договору. Зазначає, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час є нічим іншим, як визнанням вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердження отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Повідомляє суд, що станом на 03.04.2024 позивачем від АТ «Ідея Банк» отримано докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеними кредитними договорами, а саме виписку по рахунку за кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 та довідку-розрахунок за кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019. Зазначає, що нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. Щодо відступлення права вимоги представник позивача долучає копію повного тексту Договору факторингу та виксерокопіювання (Витяг) З Реєстру Боржників №3 Додатку №1 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023.

Представником відповідача ОСОБА_3 подано заперечення на клопотання (заяву), у яких просить суд не приймати до розгляду докази, подані представником позивача разом із додатками поясненнями від 04.04.2024. Зазначає, що за положеннями п. 1.2. п. 1.4, кредитного договору сума кредиту складає 44 900 гри, даний договір укладений строком на 60 місяців та за користування траншем позичальник сплачує річну змінювану проценту ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10%( маржа Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею Банку складає змінювану процентну ставку розмірі 19,5 %, що буде відображена в трафіку платежів у конкретному цифровому виразі. Проте, незважаючи на визначену згаданим вище пунктом Кредитного договору змінність процентної ставки у вказаному розрахунку не вказано за якою саме процентною ставкою (19,5% місячних або іншій) розраховано заборгованість, що фактично позбавляє відповідача або погодитись з розрахунком наданим позивачем або надати свій розрахунок.

Ухвалою судді від 22.05.2024 клопотання представника відповідача, адвоката Кірюшиної А.А. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, судове засідання призначено на 13.06.2024 о 13 год.00 хв.

Ухвалою судді від 19.06.2024 клопотання представника відповідача, адвоката Кірюшиної А.А. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, судове засідання призначено на 20.08.2024 о 14 год.00 хв.

У судове засідання представник позивача не явився, однак у додаткових поясненнях, просив суд розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи від представника відповідача ОСОБА_3 містяться додаткові пояснення у справі, які суд розцінює як відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що 07.02.2019 між з АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Z06.00205.004891670, відповідно до п. 1.1 банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 44 900,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Згідно п. 1.2 договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяці. Згідно п. 1.3, 1.4 договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 1249% (Маржу Банк). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21.99 %. Відповідно до п.1.14 банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг Card Blanche Blue Start ID INS, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Також сторонами було узгоджено порядок повернення кредиту та відповідальність сторін за неналежне виконання умов Договору, що засвідчила власним підписом.

07.02.2019 ОСОБА_1 підписано заяву - приєднання (акцепт) № Z06.00205.004891670 до Договору добровільного страхування життя позичальника АТ «Ідея Банк» (приєднання): Оферта №ІВ0001 від 25.08.2015. Відповідно до яких сума страхового тарифу становить 3 895,43 грн., строк дії 365 днів.

Крім того, відповідачкою підписано Паспорт споживчого кредиту та Заяву-анкету, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, якими також визначено основні умови кредитування та порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення тощо).

Відповідно до наданих позивачем копій: виписки від 07.07.2023, АТ «Ідея Банк» здійснило перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , на підставі кредитного договору Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 в сумі 44900,00 грн., з яких 3 895,43 списано на страховий платіж, який відповідачка підписала.

Довідкою- розрахунку заборгованості виданою АТ «Ідея Банк» встановлено, що станом на 07.07.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 131 769,96 грн.

З наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 станом на 30.11.2023 становить 131 769,96 грн.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 3 від 12.12.2023 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 в сумі 131769,96 грн, з яких заборгованість за основним боргом 44 798,20 грн, заборгованості за відсотками 86 971,76 грн, заборгованості за комісіями - 0,00 грн.

Згідно з платіжної інструкції № 19913 від 11.07.2023, копія якої наявна у матеріалах справи, ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило АТ «Ідея Банк» 15300000,00 грн. за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ «Ідея Банк» правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з приписами частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України)

Згідно з приписами частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Щодо твердження представника відповідача стосовно відсутності у матеріалах справи надання (перерахування) АТ «Ідея Банк» відповідачу коштів у кредит за кредитним договором, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до п. п. 14. п. 3 Положення Про організацію бухгалтерського обліку в банках України, що затверджене Постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі - Положення) первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

Згідно з приписами п. 42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 61 Положення форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Згідно з приписами п. 62 Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Відповідно до п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за особовими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16. 09. 2020 у справі № 200/5647/18 та від 28. 10. 2020 у справі № 760/7792/14-ц.

Судом встановлено, АТ «Ідея Банк» 07.02.2019 перерахував на рахунок № НОМЕР_1 44 900, 00 грн, з них 41 004, 57 кредит, 3 895,43 страховий платіж. Відповідно до п.1.14 кредитного договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_5 отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти.

Щодо твердження представника відповідача стосовно відсутності у матеріалах справи відступлення права вимоги до відповідача, суд доходить до наступного висновку.

Доводи представника відповідача щодо не підтвердження позивачем права вимоги, як нового кредитора, до відповідача за спірними договорами спростовуються наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями договору факторингу, платіжною інструкцією та витягами (виксерокопіюваннями) з реєстру боржників.

Відповідно до положень статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на подані позивачем належним чином засвідчені копії договорів факторингу у суду відсутні сумніви відповідності поданих копій оригіналам договорів факторингу.

Щодо твердження представника відповідача стосовно порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів» в частині обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів про надання споживчого кредиту, суд зазначає наступне.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Споживач - це фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

Споживчий кредит - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Набрав чинності 10.06.2017 Закон України "Про споживче кредитування" (далі - Закон № 1734-VIII), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10.06.2017 відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - № 1023-XII). З 10.06.2017 на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зазначено, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16).

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону № 1734-VIII передбачено, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Як встановлено судом, кредит за Кредитним договором № Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 є споживчим, що підтверджено як самим кредитним договором, так і самим Паспортом споживчого кредиту від 07.02.2019.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", в укладеному договорі визначається порядок дострокового повернення кредиту.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та відсотками, а також заборгованість за кредитним договором та відсотками, кінцевий строк виконання за яким ще не настав кінцевий строк виконання 07.02.2024.

Згідно з п. 3.1.3 Кредитного договору сторони узгодили, що позичальник повинен та зобов`язаний повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадках, передбачених п.4.2.3 цього договору.

У відповідності до п. 4.2.3 Кредитного договору сторони узгодили, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання.

Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту на підставі ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" або на підставі частини 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", то у споживача (позичальника) відсутній обов`язок повернути достроково споживчий кредит.

Такі ж висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц та у Постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16.

Таким чином, наведені приписи підтверджують обов`язковість досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

При цьому, як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, кредитодавець не може заявляти вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту у позовній заяві. Подання кредитодавцем позову є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин. Тому таке подання не можна кваліфікувати, як вимогу у розумінні статті 16 Закону України "Про споживче кредитування". Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши на підставі Закону вимогу про дострокове повернення коштів за договором, у споживача (позичальника) немає обов`язку здійснити таке дострокове повернення.

У матеріалах справи відсутня вимога позивача щодо дострокового погашення кредитної заборгованості та докази направлення її відповідачу.

У зв`язку з чим позовні вимоги в частині дострокового повернення кредитних коштів за період з 02.01.2024 по 07.02.2024 не підлягають задоволенню у зв`язку із недотриманням досудового порядку врегулювання спору.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 755/11307/17 та у Постанові Верховного Суду від 04.12.2020 у справі № 753/21158/17.

За положеннями п. 1.2. п. 1.4. Кредитного договору сума кредиту складає 44 900 грн, даний договір укладено строком на 60 місяців та за користування Траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10% (маржа Банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 19,5 %, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.

Позивачем подано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 станом на 07.07.2023.

Однак, незважаючи на визначену згаданим вище пунктом Кредитного договору змінність процентної ставки у вказаному розрахунку не вказано за якою саме процентною ставкою (19,5% місячних або іншій) розраховано заборгованість, що фактично позбавляє суд перевірити правильність розрахунку.

Виходячи з вказаних норм договору та Графіку щомісячних платежів за кредитним договором заборгованість за відсотками відповідача перед позивачем за період з 02.01.2024 по 07.02.2024 має складати 34 371,00 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, стягненню з ОСОБА_1 підлягає лише прострочена сума кредиту в розмірі 44 798,20 грн та прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 34 371,00 грн., що разом становлять 79 169,20 грн.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором у сумі 79 169,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1612,58 грн. (79 169,20 грн. * 2 684: 131 769,96 = 1612,58 грн.).

На підставі статей 11, 207, 526, 598, 599, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованість за кредитним договором Z06.00205.004891670 від 07.02.2019 у розмірі 79 169 (сімдесят дев`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 20 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати по справі у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі1612 грн. 58 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»).

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 09.09.2006, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Мартьянова С.М.