Справа № 156/802/24
Провадження № 2/156/262/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

21 серпня 2024 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Федечко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у сел. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі земельного кадастру,

учасники справи:

представник позивача: ОСОБА_2 ;

представник відповідача - ГУ Держгеокадастру у Волинській області Гаврилюк М.О., (у режимі відеоконференції),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 не з`явилася.

в с т а н о в и л а :

10.07.2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі земельного кадастру.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Федечко М.О.

29.07.2024 року, після усунення недоліків, ухвалою Іваничівського районного суду відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Підготовче судове засідання призначено на 21.08.2024 року о 10:30 год.

В підготовчому судовому засіданні, суд роз`яснив учасникам справи, що після відкриття провадження у справі суд встановив, що позов подано без додержання вимог встановлених у ст.177 ЦПК України.

Частиною 11 статті 187 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами ст. 2 зазначеного Закону платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Об`єкти справляння судового збору визначено ст. 3 Закону України "Про судовий збір". Згідно з частиною першою зазначеної статті судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України від «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Так, до позовної заяви ОСОБА_1 додано квитанцію - підтвердження про сплату судового збору на суму 1211,60 грн., платником якого є ОСОБА_4 , із призначенням платежу: «судовий збір за позовом ОСОБА_5 Іваничівський райсуд». У зв`язку із цим суд позбавлений можливості перевірити, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір та долучена квитанція не підтверджує сплату судового збору саме за подання позову ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу позивача, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №9901/144/20 якраз зазначає про те, що платником судового збору може бути будь-яка особа, проте в квитанції повинна бути зазначена вказівка на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору) за позовом особи, чий спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні ствердила, що помилку у квитанції, а саме у графі «призначення платежу» допустила працівниця «Укрпошти».

Крім цього ствердила, що вимоги ухвали від 29.07.2024 року у частині надання для огляду в підготовчому судовому засіданні, яке призначено на 21.08.2024 року оригіналу договору про надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 на даний час виконати не може, оскільки має такий лише в електронному вигляді.

Частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю, ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VІ) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 5076-VІ адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява підписана адвокатом Назарук Ю.В. На підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_1 додано копію ордеру про надання правничої допомоги ОСОБА_1 серії АС № 1101710 від 03.07.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1219 від 20.03.2020 року, копію дублікату доручення ОСОБА_1 на ім"я Хом"як О. перекладеного на українську мову та засвідченого приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу . Як ствердила в судовому засіданні представник позивача договір про правову допомогу укладався нею з Хом"як О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

Статтею 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги. Зокрема, вказаною статтею встановлено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 15 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їдам адвокатів України 09.06.2017 року встановлено, що договір про надання правової допомоги може укладатись клієнтом або на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Якщо договір про надання правової допомоги укладено на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах, адвокат зобов`язаний отримати підтвердження згоди клієнта на надання йому професійної правничої (правової) допомоги цим адвокатом виключно у випадку, якщо цього вимагає закон.

Крім того, відповідно до ст.18 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі. До підписання договору про надання професійної правничої (правової) допомоги у справі адвокат повинен з`ясувати всі відомі клієнту обставини, які можуть позначитися на визначенні наявності правової позиції у справі та її змісті, та запитати і вивчити всі відповідні документи, які є в розпорядженні клієнта. Якщо після виконання цих вимог адвокат переконається у наявності фактичних і правових підстав для виконання певного доручення, він повинен неупереджено й об`єктивно викласти їх клієнту і повідомити в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, якого бажає клієнт. Адвокат повинен неупереджено й об`єктивно повідомити клієнту наявність відомих йому фактичних і правових підстав, які можуть позитивно або негативно впливати на ймовірне виконання певного доручення, і поінформувати в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, що бажає клієнт.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що позивач ОСОБА_1 , уповноважила на укладання договору про надання правової допомоги ОСОБА_5 в своїх інтересах. Доручення ОСОБА_1 від 10.05.2022 засвідчене нотаріусом Мінського обласного нотаріального округу не містить повноважень права передоручення Хом`як О.П. Також із матеріалів справи не вбачається, що позивач ОСОБА_1 будь-яким чином узгоджувала з адвокатом позицію та обсяг прав та повноважень останнього на представництво її інтересів, зокрема щодо подачі позовної заяви від її імені.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі земельного кадастру слід залишити без руху, надавши стороні позивача строк для усунення вищевказаних недоліків, які слід усунути шляхом надання підтвердження про усунуті вищезазначені недоліки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, ч.11 ст.187, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі земельного кадастру - залишити без руху, надавши позивачу строк 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява залишається без розгляду.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Федечко