Єдиний унікальний номер 142/602/23
Номер провадження 2/142/90/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради про визнання права власності на майно внаслідок спадкування, в якій позивач просить суд визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом право власності на майно земельну частку (пай), площею 2,55 га, вартістю 11950 гривень, на території Піщанської селищної ради у КСП ім. Щорса, смт. Піщанка, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0149606.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області. Вказує, що після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну частку (пай), площею 2,55 га, вартістю 11950 гривень на території Піщанської селищної ради у КСП ім. Щорса, смт. Піщанка, сертифікат на право на земельну частку (пай) серіїї ВН № 0149606. Позивача зазначає, що відповідно ст. 1251 ЦК України, вона як дочка, являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом на майно матері, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_3 » було змінено на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 07 квітня 1962 року Студенянською сільською радою, Піщанського району, Вінницької області. Також позивач зазначає, що вона звернулася до Піщанської державної нотаріальноїконтори з питання видачі їй свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно її матері, але нотаріусом їй було відмовлено, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.Позивач зазначає, що відповідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше не заборонено законом. Законною підставою набуття права власності є спадкування. Позивач вказує, що оскільки іншим методом вона не може юридично оформити за собою право власності на майно своєї матері, вона звертається із позовною зайвою до Піщанського районного суду, відповідачем в якій зазначає Піщанську селищну раду, на території якої розташоване безхазяйне майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 липня 2023 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2023 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.

Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче засідання призначено на 14 годину 00 хвилин 08 грудня 2024 року

Ухвалою суду від 02 січня 2024 року було продовжено строк підготовчого провадження в даній цивільній справі на тридцять днів, в підготовчому засіданні в даній цивільній справі було оголошено перерву до 15 години 00 хвилин 31 січня 2024 року та витребувано удержавного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи 182/2008 заведеної після смертіОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, та Витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області.

08 лютого 2024 року на адресу суду від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. надійшла копія спадкової справи № 182-2008 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Піщанською селищною радою Вінницької області позову ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради про визнання права власності на майно внаслідок спадкування, закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради про визнання права власності на майно внаслідок спадкування, та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання для розгляду справи по суті

Судове засідання в даній цивільній справі відкладалося неодноразово, в тому числі, у зв`язку з неявкою сторін та за клопотанням представника позиивача.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гордаш Н.М. в судове засідання 27 серпня 2024 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання повісток про виклик до суду. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, в якому просить суд розгляд справи проводити без їхньої з позивачем участі та підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач Піщанська селищна рада Вінницької області в судове засідання 27 серпня 2024 року повноважного представника не направив, проте на адресу суду від селищного голови Крижановського О. надійшло клопотання, в якому він просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача на підставі наявних письмових матеріалів, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Крім того, суд враховує положення ч. 1, ч. 3 ст. 223 ЦПК України, де зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

За наведених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті в даному судовому засіданні за відсутності учасників справи, які не з`явилися.

Враховуючи, що сторони не прибули в підготовче засідання, суд, вважає за можливе, здійснювати судовий розгляд у підготовчому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27 вересня 2004 року відділом реєстрації актів Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.6)

Відповідно до довідки відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 491/18-22 від 07 липня 2022 року, за ОСОБА_5 рахується земельна частка (пай) на території Піщанської селищної ради у КСП ім.. Щорса смт. Піщанка, площею 2,55 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 11950,00 гривень, згідно розпорядження Піщанської райдержадміністрації № 178 від 25.06.1997 року відповідно до сертифікату серії ВН № 0149606, вартість землі на день смерті власника складала 29823,30 гривень (а.с.7)

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0149606, виданого 05 серпня 1997 року головою Піщанської районної державної адміністрації, слідує, що вказаний сертифікат видано члену колективного сільськогосподарського підприємства Агропромкорпорація ім. Щорса смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області ОСОБА_5 , яка проживає в смт. Піщанка Піщанстького району Вінницької області, на підставі рішення Піщанської районної державної адміністрації від 25 червня 1997 року № 178 про те, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Агромкорпорація ім.. Щорса, розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.8)

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.10)

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 підтверджується, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.9)

Постановою державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 не проживала, заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не подала та через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) (а.с.11)

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Піщанської селищної ради, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка належала її матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правові відносини поширюється дія ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В частині 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Нормами ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Тобто, до предмету доказування за даним позовом належать обставини прийняття чи неприйняття спадщини позивачем.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або якщо на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем а подав нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Під час судового розгляду на підставі витребуваної судом копії спадкової справи № 182 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_9 , яка являється дочкою ОСОБА_2 від 19 серпня 2008 року про прийняття спадщини, державним нотаріусом Піщанської ДНК було заведено спадкову справу (а.с.55-70). Крім того, в матеріалах даної справи міститься довідка Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області № 263 від 21 березня 2008 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 на день смерті проживала в АДРЕСА_1 , разом з нею проживала її дочка ОСОБА_9 і вони вели спільне господарство (а.с.63)

Також з копії паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 встановлено, що на день смерті її матері ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , а місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де на день смерті проживала її мати, зареєструвала лише 13 червня 2016 року (а.с.4)

А тому, довідка Піщанської селищної ради Вінницької області № 61549 від 07 грудня 2023 року (а.с.33), в якій вказано, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та на день її смерті за вказаною адресою була зареєстрована та проживала дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може бути взята судом до уваги як належний, достовірний та достатній доказ по справі, оскільки зазначені в ній відомості спростовуються іншими доказами по справі та на її підставі не можливо встановити дійсні обставини справи та дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Тобто позивач ОСОБА_1 станом на день смерті матері ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно із спадкодавцем не проживала. Даний факт не було спростовано під час судового розгляду як учасниками справи, так і будь-якими іншими доказами.

Таким чином, факт прийняття спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 вимоги ст. ст. 1269, 1270 ЦК України не виконала та не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, а також постійно не проживала із спадкодавцем на день її смерті, тобто ОСОБА_1 є такою, що не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , а тому її вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Крім того, слід зазначити, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини, про що зазначено в листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753740-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також у вказаному листі зазначено, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК України.

Крім того, в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини,

спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Також, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

В частині 4 ст. 51 ЦПК України передбачено, що про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміну неналежного відповідача здійснюють у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета й підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконують під час розгляду справи. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 10 травня 2023 року в цивільній справі № 204/8118/14-ц

Враховуючи, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача, останній таким правом не скористався та будь-яких клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідача, зокрема, ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, суду не подала, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів та встановлених судом обставин, враховуючи, що судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 , а також беручи до уваги виключне право позивача визначати предмет та підстави спору, враховуючи, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, та за відсутності інших законних підстав для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майнослід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог покладає судові витрати по справі на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, 1216-1218, 1220-1223,1258,1261-1265,1268-1270,1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

відповідач: Піщанської селищної ради, що знаходиться в смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області, вул. Центральна, 36, .

Суддя: