Номер провадження: 22-ц/813/3109/24
Справа № 521/5175/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Херсонський заклад дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біла Тетяна Володимирівна

на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 25 жовтня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 30 грудня 2022 року вона у мобільному додатку «Вайбер» отримала наказ Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради від 30 грудня 2022 року за №5 «Про призупинення дії трудових відносин», що підписаний виконуючою обов`язки директора закладу ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що зазначеним наказом між Херсонським закладом дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради та нею призупинені трудові відносини «з 30 грудня 2022 до прийняття рішення про скасування призупинення трудового договору до припинення».

За таких обставин, посилаючись на те що, наказ є протиправним, таким, що не відповідає вимогам закону та має бути скасований, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Відповідно до позовної заяви позивач просить суд поновити їй строк звернення до суду із позовною заявою про поновлення на роботі; скасувати наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 за №5 «Про призупинення дії трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з нею; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 в розмірі 13400,00 грн.; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на її користь заробітну плату в розмірі 33500 грн.; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на її користь витрати на правничу допомогу адвоката, що визначені в заяві про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на її користь заробітну плату за один місяць; покласти на виконуючу обов`язки завідуючої Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради ОСОБА_2 обов`язок покрити матеріальну шкоду в розмірі, що буде стягнута з Управління освіти Херсонської міської ради, заподіяну Управлінню освіти Херсонської міської ради незаконним призупиненням трудових відносин з позивачем.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 по день ухвалення судового рішення в розмірі 53600,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2023 року ухвалено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала вмотивована посиланням на Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який надає право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Біла Тетяна Володимирівна, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є невмотивованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2023 у справі № 521/5175/23, та ухвалити нове, яким: скасувати наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 за № 5 «Про призупинення дії трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_1 . Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заробітну плату в розмірі 33500 грн. Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 по день ухвалення судового рішення апеляційною інстанцією із розрахунку 6700,00 грн за місяць. Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 22800,00 грн. в суді першої інстанції. Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу Допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. за підготовку апеляційної скарги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі зазначено, що оскаржуване рішення взагалі немотивоване, оскільки не зазначено підстави відхилення судом одних доказів і прийняття інших доказів, не надано оцінку аргументам позивача щодо незаконності оскаржуваного наказу та незаконності підстав невиплати заробітної плати, а саме наказу виконуючої обов`язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В. від 28.1І0.2022 №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин».

Суд обмежився цитуванням позицій сторін, що викладені в заявах по суті справи без надання відповідної правової оцінки їх аргументам.

Щодо підстави призупинення трудових відносин із позивачем то в скарзі зазначено, що судом не надано правової оцінки підставі призупинення з позивачем трудових відносин, що зазначена в оскаржуваному наказі, а саме: «у зв`язку із здійсненням пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритим схилянням працівників закладу до роботи на окупаційну владу, встановленню та підтриманню окупаційного режиму», не зазначено, якими доказами відповідач підтверджує дії позивача, які виходячи із формулювання підстави, мають ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а отже фактично звучить як звинувачення у колабораційній діяльності. Також, судом залишено поза увагою положення частини 1 статті 62 Конституції України якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

В свою чергу позивач стверджує, що ні яких дій, що визначені як підстава призупинення з нею трудових відносин, вона не вчиняла, а отже відповідач повинен довести зворотне, а саме надати належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що позивач здійснювала пропаганду у Херсонському закладі дошкільної освіти № 23 з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкрито схиляла працівників (яких працівників) закладу до роботи на окупаційну владу, яким чином сприяла встановленню та підтриманню окупаційного режиму.

В скарзі звертається увага, на те, що у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_2 як представник Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради зазначає, що з 30.12.2022 з позивачем призупинено трудові відносини в зв`язку із неможливістю обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Зазначене у відзиві формулювання підстави призупинення трудових відносин із позивачем не відповідає дійсності та спростовується самою преамбулою оскаржуваного наказу, а саме: «у зв`язку із здійсненням пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритим схилянням працівників закладу до роботи на окупаційну владу, встановленню та підтриманню окупаційного режиму». Це свідчить, що саме фактичне звинувачення позивача у колабораційній діяльності як кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, стало підставою для призупинення трудових відносин між Закладом №23 та позивачем.

Твердження відповідача про те, що із позивачем призупинені трудові відносини у зв`язку із неможливістю обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, спростовується доказами, що надані позивачем до позовної заяви, зокрема листом Управління освіти Херсонської міської ради від 17.02.2023 за вих. №|01-3 8/13, в якому зазначено, що відповідно до отриманої інформації управлінням освіти Херсонської міської ради встановлено, що у зв`язку з численними повідомленнями щодо співпраці з окупантами більшості колективу та попереднього керівника (станом на сьогодні її звільнено) Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, з її здійсненням ними пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритою працею на окупаційну владу та отриманням від них заробітної плати, підтриманню окупаційного режиму, було прийнято рішення призупинити дію трудових відносин з ними. Станом на сьогодні тривають слідчі дії стосовно останніх. Жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем зазначених вище дій відповідачем не надано, а отже й підстава зазначена в оскаржуваному наказі є незаконна. Обставини, що визначені відповідачем в оскаржуваному наказі як підстава призупинення трудових відносин є припущенням відповідачів у з в`язку із тим, що позивач не покинула окупований Херсон.

Також в скарзі зазначено, що судом не надано оцінки твердженням позивача про незаконність оскаржуваного наказу у зв`язку із порушенням частини 2 статті 13 Закону і України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою визначено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника додатків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови, відновлення дії трудового договору. В порушення зазначеної вище вимог оскаржуваний наказ не містить ім`я та по- батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта відповідних працівників, строк призупинення дії трудового договору та умови відновлення дії трудового договору, що свідчить про його незаконність.

Щодо невиплати заробітної плати в скарзі зазначено наступне.

При мотивуванні відмови у позові в частині стягнення заробітної плати за період з серпня 2022 року по 30.12.2022 суд послався на наказ виконуючої обов`язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В. від 28.10.2022 №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин». Судом залишено без уваги твердження позивача, що даний наказ не може бути підставою для невиплати заробітної плати враховуючи зазначене далі. Розділ III (Особливі вимоги до складання деяких видів документів) Інструкції з діловодства у закладах загальної середньої освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України №676 від 25.06.2018, визначає наказ як розпорядчий документ, який видає керівник закладу на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими. Накази видаються з основної діяльності, адміністративно- господарських, кадрових питань закладу, а також руху учнів. Із тексту вище зазначеного Наказу від 28.10.2022 №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» вбачається, що цей документ встановлює певні факти та не видався з метою організації основної діяльності, адміністративно-господарських функцій або з кадрових питань. На думку позивача, що до в даних правовідносинах можливо застосувати Інструкцію з діловодства у закладах загальної середньої освіти для визначення терміну «НАКАЗ», оскільки Примірна інструкція з діловодства у дошкільних навчальних закладах, яка затверджена Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту № 1059 від 01.10.2012, не визначає такого терміну. Також, його не можна вважати наказом з кадрових питань, оскільки його форма не відповідає вимогам пункту 2.27 (Складення деяких видів документів. Накази) Примірної інструкції з діловодства у дошкільних навчальних закладах, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту № 1059 від 01.10.2012. Зазначеним пунктом встановлено, що текст наказу з питань основної діяльності закладу та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої. У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Зазначена частина може починатися із слів «На виконання», «З метою» тощо. Якщо документ видається на підставі іншого розпорядчого документа, у констатуючій частині зазначаються назва виду цього документа, його автор, дата, номер та заголовок. Крапка в кінці констатуючої частини не ставиться. Наказ від 28.10.2022 №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» взагалі не містить констатуючої частини, що може також свідчити про його незаконність.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що судом встановлено, що позивачу в період з 08 вересня 2022 року по 30 грудня 2022 року не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата згідно табелів обліку робочого часу Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року. Відповідачем не надано будь-яких підтверджень того, на підставі яких документів та/або відомостей визнано відсутність позивача з нез`ясованих причин, які заходи вчинялись відповідачем по встановленню місце знаходження позивача, такий наказ визнає відсутнім позивача на робочому місці або за місцем проживання. До суду не надавались табелі обліку робочого часу Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року, а отже суд безпідставно послався на ці документи як на доказ. Посилання Управління освіти табелі обліку робочого часу Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року є безпідставні, оскільки працівники Управління освіти та виконуюча обов`язки директора закладу ОСОБА_2 були відсутні в місті Херсоні під час окупації, а тому не могли складати будь-які табелів обліку робочого часу.

Звертається увага суду, що у відзиві, який отримав представник позивача, зазначались додатки, а саме:

- Копія наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.12.2022 №311 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.11.2022 по 30.11.2022 на 1 арк. в 1 прим.;

- Копія наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 №1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.12.2022 по 31.12.2022 на 1 арк. в 1 прим;

- Копія наказу Управління освіти Херсонської міської ради від 26.10.2022 №1139-К «Про покладення обов`язків» на підтвердження повноважень представника відповідача на 1 арк. в 1 прим.;

- Докази направлення відзиву позивачу.

Табелі обліку робочого часу Херсонського, закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року позивачеві разом із відзивом не надавались, що є порушенням частини 3 статті 83 ЦПК України, якою встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо відповідачем до суду надані табелі як доказ, а позивачеві такі докази не надані, відповідно відповідачем порушено вимоги частини 9 статті 83 ЦПК України, якою встановлено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними, відповідно такі докази є недопустимими. Позивач не має у розпорядженні зазначених графіків.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу то в скарзі зазначено, що як вбачається з довідки Управління освіти Херсонської міської ради від 14.02.2023 за вих. №58/08-11 розрахункових період 4 місяці, що передує місяцю призупинення трудових відносин, відсутній, відповідно для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають застосовуватись положення абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого КМУ № 100 від 08.02.1995.

Абзаци третій - п`ятий пункту 4 цього Порядку. Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 р. № 2710-ІХ мінімальну заробітну плату встановлено в розмірі 6700,00 грн.

Відповідно розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно проводити виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 6700,00 грн на місяць.

У зв`язку із оскарженням рішення суду першої інстанції період вимушеного прогулу починається з 01.01.2023 та закінчується датою ухвалення апеляційним судом рішення, у разі скасування незаконного наказу.

Як зазначалось вище наказ від 28.10.2022 №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» не може бути підставою невиплати заробітної у зв`язку із його незаконністю, а також не може бути належним доказом невиконання позивачкою своїх обов`язків. Посилання Управління освіти у табелі обліку робочого часу Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року є безпідставні оскільки працівники Управління освіти та виконуюча обов`язки директора закладу ОСОБА_2 були відсутні в місті Херсоні під час окупації, а тому не могли складати будь-які табелів обліку робочого часу.

В скарзі наголошується, що заробітна плата позивачці не виплачувалась з серпня 2022 по 30.12.2022, відповідно до стягненню підлягає сума в розмірі 33500 грн (6700,00 грн за 5міс).

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітної плати та судових витрат з Управління освіти Херсонської міської ради, зазначено, що відповідно до Інформації щодо розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів (крім інформації з обмеженим доступом) станом на 06.02.2023, що міститься на офіційному сайті Державної казначейської служби України Херсонський заклад дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради відсутній в реєстрі як отримувач або розпорядник бюджетних коштів.

Управління освіти Херсонської міської ради наявний зазначеному реєстрі як розпорядник коштів, відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу, заробітна плата та витрати на правничу допомогу адвоката мають бути стягнуті саме з Управління освіти Херсонської міської ради як відповідача по справі.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката при задоволенні апеляційної скарги, апелянтом зазначається, що позивачем доведено належними та допустимими доказами розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, що має бути сплачена позивачем адвокатові за надані послуги при оскарженні наказу про призупинення трудових відносин, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. До суду надані Договір про надання правничої допомоги №15-пд/20232 від 13.02.2023, Додаток №1, Додаткова угода №1 до Договору, якою визначено гонорар адвоката за позитивне для клієнта рішення, звіт №1 та №2, які підтверджують обсяг послуг, що надані позивачеві, та їх вартість, яка становила (8 800,00 грн. за звітом №1 та 4000,00 грн. за звітом №2). Зазначені звіти підписані сторонами, відповідно ними узгоджена вартість цих послуг. На думку апелянта, вартість послуг по підготовці всіх процесуальних документів, що подані до суду у справі №521/5175/23 цілком відповідають розумності та є спів мірною із ціною позову, оскільки позовна заява викладена на 10 сторінках, чітко та послідовно викладені обставини справи як підстави позову, наявні посилання на докази, що підтверджували всі обставини, наявні посилання на відповідні норми закону як правові підстави позову, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідь на відзив викладено на 3 сторінках. Адвокатом проаналізовано відзив та викладені заперечення щодо кожного аргументу, що був зазначений у відзиві відповідача на позов. На ознайомлення із відзивом адвокат також витрачає свій час.

В даному випадку, апелянт вважає, що не можна оцінювати роботу адвоката із розрахунку (співмірності) до суми, яка стягується, оскільки сам факт незаконності наказу та розміру заробітної плати (в позові наведений відповідний розрахунок) підлягає доведенню в незалежності від суми, що стягується, адже адвокат, який вважає себе професіоналом, має готувати якісний процесуальний документ в незалежності чи стягується 1 грн чи стягується 1000000 грн. Всі процесуальні документи та докази понесених витрат на правничу допомогу направлялись відповідачам для надання своїх заперечень щодо розміру таких витрат (описи вкладення у цінний лист наявні в матеріалах справи). Відповідачами не подавалось будь-яких клопотань про незгоду із розміром витрат на правничу допомогу та зменшення її розміру. Отримання чи не отримання процесуальних документів і залежить виключно від відповідачів, їх відношення до розгляду їх справи в суді, а тому неотримання ними таких документів не можуть бути підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які має понести позивач.

Матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених позивачем обставин відсутні.

Таким чином, апелянт вважає, що витрати позивача на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 22 800,00 грн (8 800,00 (звіт№1)+4000,00 (звіт №2)+10000 (додатковий гонорар) є доведений позивачем та спів мірний, відповідає критеріям розумності, оскільки гідно оцінює якісну роботу адвоката.

Також в скарзі зазначено, що при задоволенні апеляційної скарги позивача апеляційний суд також має вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката за підготовку апеляційної скарги в розмірі 5000,00 грн.

Про поважність причини пропуску строку звернення до суду із вимогою про поновлення на роботі, зазначено, що відповідно до вимог частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Як зазначалось вище позивач отримала фотокопію наказу про призупинення трудових відносин 30.12.2022 на месенджер «Вайбер».

06.01.2023 позивач звернулась із скаргою до Державної служби України з питань праці щодо порушення законодавства про працю в частині призупинення з нею дії трудового договору та невиплати заробітної плати з серпня 2022 року.

Можливість звернення із відповідною скаргою до Державної служби України з питань праці передбачена частиною 3 статті 13 Закону №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яка визначає, що у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст 'наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Тобто, позивачем використана можливість адміністративного оскарження незаконного наказу та незаконних дій відповідачів щодо невиплати заробітної плати, відповідно до положень спеціального закону, який передбачає повноваження; такого органу приймати відповідні рішення.

У зв`язку із цим позивач мала законні очікування на прийняття рішення уповноваженим органом.

Відповіддю від 30.01.2023 за вих. №ПД/3.2/126-ЗВ-23 Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці фактично ухилилась від розгляду скарги позивачки, мотивуючи свою бездіяльність відсутністю повноважень, та порадили звернутись до суду для захисту своїх трудових прав.

Після чого позивач вимушена була звернутись до адвоката для підготовки позовної заяви із відповідними вимогами, оскільки підготовка такого процесуального документа вимагає спеціальних знань у сфері матеріального та процесуального права.

Пошуки адвоката у місті Херсоні також зайняли певний час, оскільки із постійними обстрілами міста більшість фахівців виїхали з міста у більш безпечні міста.

13.02.2023 позивач уклала Договір про надання правничої допомоги №15-пд/2023 із адвокатом Білою Тетяною Володимирівною.

13.02.2023 адвокат Біла Т.В. з метою отримання інформації для підготовки відповідного позову звернулась до Управління освіти Херсонської міської ради із адвокатським запитом.

17.02.2023 на електронну пошту адвоката надійшла відповідь та додатки, що дало можливість адвокатові визначитись з підставами та предметом позову.

У зв`язку із вище зазначеним, апелянт вважає, що місячний строк звернення до суду із позовом про скасування незаконного наказу про призупинення трудових відносин пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню судом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу від учасників судової справи до суду апеляційної інстанції в строк передбачений Законом не надходив.

Адвокат Біла Т.В. яка дії в інтересах ОСОБА_1 надала до суду заяву в якій підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просила її задовільнити, та просила розглядати справу за відсутності скаржника та її представника.

Представники Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час.

Місто Херсон з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувало у тимчасовій окупації російськими військовими формуваннями, що підтверджується Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року, затвердженого Наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75 та від 22.12.2022 року № 309.

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.12.2022 №311 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.11.2022 по 30.11.2022 районами ведення воєнних (бойових) дій визначено в тому числі Херсонську область.

Відповідно до Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 року №1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.12.2022 по 31.12.2022 районами ведення воєнних (бойових) дій визначено в тому числі Херсонську область.

Виконуюча обов`язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради Синько О.В. у відзиві на позовну заяву вказує, що з урахуванням наявної небезпеки для життя працівників і неможливістю роботодавцем забезпечити працівників роботою в умовах бойових дій, які проходили за місцем знаходження роботодавця, було неможливим обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором та що, при прийнятті рішення про призупинення дії трудового договору з позивачем було враховано не тільки стан безпекової ситуації за місцем знаходження роботодавця, а й фактична відсутність позивача на робочому місці.

Наказом Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради від 28 жовтня 2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» вказано: вважати відсутніми з нез`ясованих причин працівників, в тому числі ОСОБА_1 з 01 вересня 2022 року.

Наказом Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради від 30 грудня 2022 року №5 «Про призупинення дії трудових відносин», керуючись статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ, із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 1 липня 2022 року №2352-ІХ (редакція від 19.07 2022), Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні №19807-22 від 26.08.2022 року, у зв`язку зі здійсненням пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритим схилянням працівників закладу до роботи на окупаційну владу, встановленню та підтриманню окупаційного режиму призупинено трудові відносини з 30 грудня 2022 року до прийняття рішення про скасування призупинення трудового договору до припинення, працівникам, в тому числі з вихователем ОСОБА_1 .

Також встановлено, що позивачу в період з 08 вересня 2022 року по 30 грудня 2022 року не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата згідно табелів обліку робочого часу Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року та наказу від 28 жовтня 2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин», оскільки остання фактично припинила виконання своїх посадових обов`язків, про що зазначено у листі Управління освіти Херсонської міської ради від 17 лютого 2023 року №01-38/16.

За 9 місяців 2022 року позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 69548,67 грн, що підтверджується довідкою Управління освіти Херсонської міської ради від 16 лютого 2023 року №58/08-11.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене рішення не відповідає.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну працювала вихователем в Херсонському закладі дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради. В період окупації міста Херсона виконувала свої обов`язки відповідно до посадової інструкції.

З серпня 2022 року по 30.12.2022 року не отримувала заробітної плати.

При цьому, як зазначає позивачка у своєму позові та не спростовує відповідач, 30.12.2022 року ОСОБА_1 у мобільному додатку «Вайбер» отримала наказ Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 року за № 5 «Про призупинення дії трудових відносин», що підписаний виконуючою обов`язки директора закладу ОСОБА_2 .

Зі змісту вищезазначеного наказу вбачається, що призупинено трудові відносини між Херсонським закладом дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради та ОСОБА_1 з 30.12.2022 року до прийняття рішення про скасування призупинення трудового договору. Окрім того зазначено, що призупинення дії трудових відносин відбулося на підставі ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року, у зв`язку із здійсненням пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритим схилянням працівників закладу до роботи на окупаційну владу, встановленню та підтриманню окупаційного режиму (а.с. 6).

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 43 Конституції України - кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24,25,27,28,29,40,47,51,52,55,56,57,58,59,60,61,62,63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу ХІХ Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на вищевикладене положення Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Вказана норма передбачає призупинення дії трудового договору не само по собі - у зв`язку з військовою агресією проти України, а лише за умови виключення можливість надання та виконання роботи. Тому у наказі має зазначатися інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки.

Однак, у наказі не вказано про виключення можливості надання та виконання роботи працівником.

Херсонський заклад дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради та Управління освіти Херсонської міської ради не надали суду належних доказів, які доводять неможливість забезпечити позивача роботою: наказів, розпоряджень, посадової інструкції позивача, документів про трудовий розпорядок, обсяг виконуваної позивачем роботи напередодні видання оспорюваного наказу тощо.

Крім того слід зазначити, що для призупинення закладом з ОСОБА_1 трудових відносин у наказі визначено «у зв`язку із здійсненням пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритим схилянням працівників закладу до роботи на окупаційну владу, встановленню та підтриманню окупаційного режиму».

В даному випадку відповідна підстава є безпідставною, оскільки порушує презумпцію невинуватості, а тому є незаконною, оскільки таке формулювання фактично є звинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 111-1 Кримінального кодексу України, диспозиція якої визначає протиправні дії громадянина України, а саме здійснення пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дії громадян України, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Частиною 1 статті 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, так і не містить інформації про оголошення підозри у вчиненні такого правопорушення.

Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 не бажає працювати та знаходиться за межами м. Херсон (де працює) матеріали справи не містять.

Управління освіти Херсонської міської ради, ні будь-який уповноважений орган влади не дали працівникам освіти, жодних чітких вказівок або рекомендацій, як діяти у випадку погроз працівникам закладів освіти з боку окупаційної влади, не визначили порядок дій щодо охорони майна закладу, дій у випадку загрози знищення та/або крадіжці цього майна.

Листом від 17.02.2023 №01-38/16 на адвокатський запит щодо ОСОБА_1 Управлінням освіти Херсонської міської ради повідомлено, що приймаючи рішення про призупинення трудових відносин було застосовано рекомендації, викладені у листі Міністерства освіти і науки України №1/9807-22 від 26.08.2022 року, яким рекомендовано призупиняти дію трудового договору з педагогічними працівниками, з якими повністю відсутній зв`язок або є обґрунтована підозра щодо їх співпраці з окупантами, відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Крім того Управління освіти стверджувало, що відповідно до отриманої інформації управлінням освіти Херсонської міської ради встановлено, що у зв`язку з численними повідомленнями щодо співпраці з окупантами більшості колективу та попереднього керівника Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, зі здійсненням ними пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритою працею на окупаційну владу та отриманням від них заробітної плати, підтриманню окупаційного режиму, було прийнято рішення призупинити дію трудових відносин з ними.

Серед іншого у відповідних листах Управління освіти Херсонської міської ради, міститься інформація, що заробітна плата ОСОБА_1 станом на 01.07.2022р. складає 1 ставка (посадовий оклад) 5265 грн (а.с. 9 на звороті).

Разом з тим, що листи або будь-які роз`яснення Міністерств або відомств не є нормативно-правовими актами та необов`язкові до виконання будь-якими юридичними або фізичними особами, оскільки містять суто рекомендаційний характер, зокрема при вирішенні питання щодо спірних трудових відносин, а тим більше за такої підстави як колабораційна діяльність.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що наказ від 30.12.2022р. № 5 «Про призупинення дії трудових відносин», що стосується ОСОБА_1 , виданий Херсонським закладом дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому апеляційні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення заробітної плати.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором; роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Судовим розглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону Управлінням освіти Херсонської міської ради ОСОБА_1 не виплачується заробітна плата з серпня 2022 року.

Підставою для невиплати заробітної плати позивачці відповідач зазначає наказ виконуючої обов`язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В. від 28.10.2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» (що зазначено у листі Управління юстиції Херсонської міської ради.

Проте, зазначений наказ не може бути підставою для невиплати заробітної плати, цим наказом не можуть встановлюватись певні факти, які тягнуть за собою юридичні наслідки.

Розділ III (Особливі вимоги до складання деяких видів документів) Інструкції з діловодства у закладах загальної середньої освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України № 676 від 25.06.2018 року, визначає наказ як розпорядчий документ, який видає керівник закладу на правах єдиноначальності та в межах своє компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими. Накази видаються з основної діяльності, адміністративно-господарських, кадрових питань закладу, а також руху учнів.

Із тексту вище зазначеного Наказу від 28.10.2022 №l «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» суд вбачає, що цей документ встановлює певні факти та не видавався з метою організації основної діяльності, адміністративно-господарських функцій або з кадрових питань (а.с. 53).

Таким чином, до даних правовідносин можливо застосувати Інструкцію з діловодства у закладах загальної середньої освіти для визначення терміну «НАКАЗ», оскільки Примірна інструкція з діловодства у дошкільних навчальних закладах, яка затверджена Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту №1059 від 01.10.2012 року, не визначає такого терміну.

Також, його не можна вважати наказом з кадрових питань, оскільки його форма не відповідає вимогам пункту 2.27 (Складення деяких видів документів. Накази) Примірної інструкції з діловодства у дошкільних навчальних закладах, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту №1059 від 01.10.2012.

Зазначеним пунктом встановлено, що текст наказу з питань основної діяльності закладу (преамбули) і розпорядчої та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої. У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу.

Наказ від 28.10.2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез`ясованих причин» взагалі не містить констатуючої частини, що може також свідчити про його незаконність.

Як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 28.02.2024 в справі № 465/3919/22 в подібних правовідносинах «У КЗпП України відсутня норма права, яка б у цій ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника. Разом з тим, відповідно до статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України, яку суди вірно застосували».

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин (постанова КАС ВС від 18.08.2022 в справі №560/7496/20).

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначається з дня припинення виплати заробітної плати та до дня ухвалення рішення про стягнення середнього заробітку.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), і сама виплата, відповідно, названа середньою заробітною платою. Вказане також узгоджується з пунктом 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року по справі № 755/12623/19 зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.

Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні таким не є. Заробітна плата не може сплачуватися особі, яка не перебуває в трудових відносинах з роботодавцем, який проводить виплату. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою.

Отже, спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Згідно із частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом 4 пункту 2 Порядку встановлено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до абзацу 7 цього пункту якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Як вбачається з довідки Управління освіти Херсонської міської ради від 14.02.2023 року за вих. № 44/08-11 розрахункових період 4 місяці, що передує місяцю призупинення трудових відносин, відсутній, відповідно для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають застосовуватись положення абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Згідно абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Відповідно до листа Управління освіти Херсонської міської ради, заробітна плата ОСОБА_1 станом на 01.07.2022р. складає 1 ставка (посадовий оклад) 5265 грн.

Так, статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 року, мінімальну заробітну плату встановлено в розмірі 6700,00 грн.

Відтак, враховуючи, що заробітна плата не виплачувалась з серпня 2022 по 30.12.2022 рік, відповідно стягненню підлягає сума в розмірі 33500 грн (6700,00 грн.* 5 міс).

За таких обставин, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно проводити виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 6700,00 грн на місяць.

Розрахунковий період: 01 січня 2023 року по 29 липня 2024 року (дата ухвалення судового рішення) складає 411 робочих днів.

Розмір середньоденної заробітної плати складає 6700 : 22 (робочих дні) = 304,5 грн.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 411*304,5= 125 149, 50 грн.

Згідно із пунктом 2 частини 1статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Щодо позовної вимоги про покладання на винну особу обов`язку відшкодувати збитки, суд вважає такі вимоги наразі задоволенню не підлягають. При цьому зазначає, що Управління освіти Херсонської міської ради у праві самостійно звернутися до суду з позовними вимогами до виконуючої обов`язки завідуючої Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради Синько О.В. щодо покриття матеріальної шкоди через незаконне призупинення трудових відносин з ОСОБА_3 .

Щодо строку звернення до суду для вирішення трудового спору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вказаний строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про застосування такого строку, оскільки відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України норми цього Кодексу у трудових спорах можуть застосовуватися лише субсидіарно, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тоді як строки звернення до суду у КЗпП України передбачені окремо.

Між тим відповідно до п.1 Глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України, який набрав чинності 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами).

Беручи до уваги вищевказані положення постанови Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діє з 12.03.2020 до 30.06.2023 року, а позивач звернулася до суду 02.03.2023 року, тобто в період дії карантину.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер тривалість та обсяг виконаної адвокатом роботи наданої у зв`язку із розглядом справив у суді, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, категорії, сталості судової практики Верховного Суду у зазначеній категорії справ, та виконаної роботи з метою захисту інтересів ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біла Т.В., та значимості таких дій у справі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, але вважає, що вартість послуг є завищеною та не відповідає критерію розумності.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N904/4507/18, провадження № 12-171гс19, зазначила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява N 35839/97, пункти 70-72) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, пункт 30).

На підтвердження понесення позивачкою витрат на правничу допомогу надані: договір №15-пд/2023 про надання правничої допомоги від 13.02.2023, додаткова угода №1 до договору від 13.02.2023 в якій зазначено про домовленість сплати 10 000 грн гонорару, вартість послуг адвоката, в якій розкрито вид та характер виконуваних робіт від 13.02.2023, звіт про надані послуги від 20.03.2023 №1 на суму 8800 грн.

Відповідно до договору №15-пд/2023 про надання правничої допомоги від 13.02.2023 ОСОБА_1 уклала з адвокатом Білою Т.В. угоду про надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 1.1. 1.2. договору, клієнт дає замовлення адвокату та зобов`язується оплатити її послуги, а адвокат зобов`язується відповідно до замовлення клієнта надавати йому правничу допомогу. На підтвердження факту надання клієнту правничої допомоги відповідно до умов цього договору адвокат надає звіт про виконану роботу із детальним описом видів робіт та загальну вартість виконаної роботи.

Відповідно до п. 4.1.-4.5 договору, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Сторони погодили вартість наданих послуг адвоката, які визначені в додатку №1 (прайс-листі), який погоджений сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. У разі надання правничої допомоги в суді (представництво, складання заяв по суті справи та з процесуальних питань) оплата послуг адвоката проводиться протягом 10-ти банківських днів після набрання судовим рішенням законної сили в незалежності від результатів розгляду справи. Сторони можуть домовитись про сплату адвокатові гонорару успіху при позитивному для клієнта вирішенні спору, розмір та порядок сплати якого визначається додатковою угодою. За домовленістю сторін, оплата правничої допомоги може здійснюватися також у вигляді передоплати або авансу.

Відповідно до п. 6.2 договору, він діє з моменту його підписання і до 31.12.2023 вкючно.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 13.02.2023 року до договору про надання правничої допомоги, ОСОБА_1 та адвокат Біла Т.В. домовились, що клієнт сплачує адвокатові гонорар в розмірі 10 000,00 грн у разі отримання позитивного для клієнта судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, третя особа: виконуюча обов`язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради Олена Валеріївна Синько, про скасування наказу Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради № 5 від 30.12.2022 року "Про призупинення трудових відносин" в частині призупинення трудових відносин з клієнтом, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу (п. 1).

Під терміном «позитивне для клієнта судове рішення» сторони розуміють судове рішення, яке набрало законної сили, яким буде визнано незаконним та скасовано наказ Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради № 5 від 30.12.2022 «Про призупинення трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з клієнтом, стягнуто заробітна плата та середній заробіток за час вимушеного прогулу (п. 2).

Гонорар, передбачений п. 1 цієї угоди, сплачується адвокату після його сплати відповідачем за відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили, або в порядку примусового виконання судового рішення (п. 3).

Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною основного Договору (п. 4).

Відповідно до звіту №1 про виконану роботу (а.с.38), загальна вартість наданих адвокатом Білою Т.В. послуг складає 8 800 грн та включає в себе:

- 5000 грн складання позовної заяви;

- 2000 грн складання заяви про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката;

- 300 грн усну консультацію щодо правовідносин, що виникли між сторонами;

- 1000 грн правовий аналіз документів;

- 500 грн адвокатський запит.

Отже, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з урахуванням звіту № 1 про виконану роботу за яким вартість наданих послуг становить 8800 грн та з урахуванням умов додаткової угоди №1 про виплату адвокату гонорару у розмірі 10 000 грн у разі позитивного рішення суду, складає 18 800 грн.

Матеріали справи не містять звіту №2 на 10000 грн (додатковий гонорар), на який посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Отже, представником позивача не надано доказів надання послуг за договором (додатковий гонорар) у розмірі 10000 грн.

Відповідно звіту № 3 про надання послуг за договором №15-пд/2023 від 13.02.2023, за написання апеляційної скарги вартість послуг складає 5000 грн.

Вартість послуг по підготовці всіх процесуальних документів, що подані до суду першої інстанції у справі № 521/5175/23 частково відповідають розумності, судом враховано, що позовна заява викладена на 10 сторінках, апеляційна скарга викладена на 12 сторінках.

Щодо практики Верховного Суду, з якої вбачається, що вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, а саме зменшення таких витрат можливий виключно за клопотанням сторони та за наявності відповідних доказів. В матеріалах справи відсутні будь-які клопотання відповідачів про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката та відсутні будь-які докази, що надані відповідачами, які підтверджують неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу.

Судова колегія зазначає, що у відповідності до практики Верховного Суду, судам роз`яснювалось критерії оцінювання обґрунтованості та співмірності сум витрачених на правову допомогу, що суди повинні виважено підходити до визначення таких сум, і ухвалювати стягнення витрат на правову допомогу у співмірному розмірі задоволеним позовним вимогам і таким, щоб не були черезмірно завищеними.

Судова колегія вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 800 грн у суді першої інстанції та 5000 грн у апеляційній інстанції є завищеними, з огляду на особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, малозначність справи, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру який є частково помилковими, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн понесені витрати у суді першої інстанції та 3000 грн понесені витрати в апеляційній інстанції.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біла Тетяна Володимирівна, задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 25 жовтня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою про поновлення на роботі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 за № 5 «Про призупинення дії трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, вул. Воронцовська, буд. 15-А; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату з серпня 2022 року по 30 грудня 2022 року в розмірі 33500 грн, без урахування обов`язкових податків та платежів.

Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, вул. Воронцовська, буд. 15-А; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 січня 2023 року по 29 липня 2024 року в розмірі 125149,50 грн, без урахування обов`язкових податків та платежів.

Судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9000 грн та в апеляційній інстанції 3000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова