Справа №293/1216/24
Провадження № 2/293/520/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі судді Лось Л.В. розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

16.08.2024 до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Житомир» про розірвання договору оренди землі та стягнення коштів, за змістом якої просить:

- розірвати договір оренди землі від 18.09.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРО-РЕГІОН ЖИТОМИР», предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:000:0043 площею 3,1847 га, яка розташована за межами села Крученець на території Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області;

- стягнути з відповідача 14 700,28 грн орендної плати за користування даною земельною ділянкою.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову за змістом якої просить: постановити ухвалу, якою у порядку забезпечення позову на період розгляду справи в суді накласти заборону відповідачу по справі ТОВ «Агро-РЕГІОН Житомир», вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:000:0043 площею 3,1847 га, яка розташована за межами села Крученець на території Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову та ці заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 151 ЦПК України.

За нормами ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналізуючи вказані норми законодавства, слід дійти висновку, що при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права, заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені, тобто особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав суду доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Всупереч зазначеним нормам закону заявник ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не обґрунтувала необхідність вжиття заходів забезпечення позову, які вона просить суд застосувати, не зазначила у чому саме існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення судом її позову. Позивачем суду не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, заява містить лише особистеприпущення заявника щодо суттєвого ускладнення виконання рішення суду за результатами розгляду позову про розірвання договору оренди землі та стягнення коштів, у разі незастосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Водночас враховуючи позовні вимоги за пред`явленим позовом та визначену ціну позову, підстав для висновку про те, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в даній справі позовними вимогами та що не вжиття цього виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, не має.

Як встановлено у п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Запропоновані заходи забезпечення позову і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Натомість прохальна частина заяви про забезпечення позову містить вимогу "накласти заборону відповідачу по справі ТОВ «Агро-РЕГІОН Житомир» вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою… ". З вказаної вимоги неможливо встановити, які саме дії просить заборонити вчиняти заявник відповідача.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3028 гривень

Таким чином за подачу до суду заяви про забезпечення позову потрібно сплати судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Однак, заявник до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано документів що підтверджують сплату судового збору, що вказує на те, що заява подана без дотримання норм ч.6 ст. 151 ЦПК України.

Натомість разом із заявою про забезпечення позову позивач подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору за забезпечення позову, мотивуючи таке клопотання тим, що її середньомісячний сукупний дохід сім`ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до ЗУ "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення може просити суд про звільнення від сплати судового збору при подачі заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції на підставі ст.8 ЗУ «Про судовий збір», а судовий збір, який їй слід сплатити при поданні до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн перевищує 5% розміру її річного доходу за попередній календарний рік, який становить 0 грн.

Надаючи оцінку клопотанню заявника про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов такого висновку.

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначені умови щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так ч. 1. ст. 8 Закону України "Про судовий збір", встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір").

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, звільнити від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Належних та допустимих доказів наявності підстав, визначених у ч.1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" для звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору позивач при звернені до суду не подала.

Отже, за відсутності визначених законом умов для звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд дійшов висновку про відмову у задоволені поданого заявником ОСОБА_1 клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Суд наголошує, що саме заявник, який є позивачем у справі, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані, наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

При цьому, суд звертає увагу заявника на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право позивача на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір це певний законний обмежувальний захід, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих і безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить відомостей, зазначених у ч.1 ст. 151 ЦПК України, що є імперативною нормою ЦПК України, та не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить належних доводів та доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору, суд уважає, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст.151 ЦПК України, в відтак підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.150, 151-153,352,353, 354 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

1. У клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, відмовити.

2. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з дотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана: 20.08.2024.

Суддя Людмила ЛОСЬ