Справа № 283/548/24
провадження №2/283/357/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2024 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (скорочене найменування ТОВ «ФК «ЄАПБ») Кожухівський Я.І., який діє на підставі довіреності від 07.12.2023, звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 30.01.2019 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Ідея Банк» Кредитний договір № Z40.11606.004839510.

07.07.2023 між ТОВ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № Z40.11606.004839510 від 30.01.2019 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до Реєстру боржників №3 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 112 684,98 грн, з яких: 44 190,19 грн заборгованість за основним боргом, 68 494,79 грн заборгованість за відсотками.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитних договорів в односторонньому порядку не змінювалися.

Всупереч умов кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Вимогами позову представник позивача просить стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за кредитним договором № Z40.11606.004839510 в розмірі 32 823,80 грн та суми за договором позики № 76793167 в розмірі 112 684,98 грн, а також стягнути понесені судові витрати по справі.

Явка та позиція сторін по справі:

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, згідно наявного в матеріалах справи клопотання просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Згідно з поданими до суду письмовими поясненнями заперечила відносно позовних вимог. Зазначила, що на підтвердження своїх вимог позивач надає копію кредитного договору, укладеного 30.01.2019 між АТ «Ідея Банк» та нею, що діє протягом строку кредитування (60 місяців), тобто, по 30 січня 2024 року. Відповідно до пунктів 3.3.1. та 3.3.3. зазначеного договору за невиконання чи неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором Банк має право нараховувати пеню, яка не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором (45000 грн.). Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Банку зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позивачем надано розрахунок заборгованості лише за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, однак не надано розрахунку за період з 02.03.2019 по 06.07.2023. А тому, з наданих позивачем доказів не вбачається, які саме складові (тіло кредиту, проценти, платежі за додаткові та супутні послуги, пеня, штрафи, 3% річних, тощо) складають загальну суму заборгованості. Після укладення кредитного договору відповідач протягом майже року намагалася сплачувати кредит відповідно до графіку щомісячних платежів, однак нею було допущено порушення строків оплати. Тому, Банк відразу почав нараховувати пеню, штрафи, інші санкції, збільшивши суму заборгованості до таких розмірів, які вона не мала спроможності оплатити. А тому з 2020 року відповідачка жодних платежів на погашення кредиту не проводила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Востаннє черговий платіж, визначений графіком, проведений ОСОБА_1 близько 5 років тому, а тому на даний час і банк, і позивач втратили право вимоги у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Вимогами заяви ОСОБА_1 просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 30 січня 2019 року між ТОВ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення кредитного договору № Z40.11606.004839510, відповідно до якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 45 000,00 грн; строк кредиту 60 місяців до 30 січня 2024 року; змінна частина ставки становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 1,493 % в день (а.с.6-7).

07 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та АТ «Ідея Банк» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників (а.с.23-24), в тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників від 07.07.2023 (а.с.25). Заборгованість відповідача згідно з Реєстром складає 112 684,98 грн.

Свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача, становить 112 684,98 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 44 190,19 грн; заборгованість за відсотками - 68 494,79 грн (а.с.22).

Позивачем долучено до матеріалів справи копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» серії А01 №624024 (а.с.27), свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» серії НОМЕР_1 , виданого Державною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.12.2007 (а.с.28), розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №691 від 23.03.2017 «Про видачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» (а.с.29).

Мотиви та застосовані норми права.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

ОСОБА_1 , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилась, підписавши кредитні документи, таким чином погодила умови сплати процентів за користування кредитними коштами.

Однак, при визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням заявленого ОСОБА_1 клопотання про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № Z40.11606.004839510 від 30.01.2019, банк надає кредит ОСОБА_1 у день підписання даного Договору строком на 60 місяців.

Пунктом 6.1 договору передбачено графік щомісячних внесків по сплаті кредиту та процентів за період з 02.03.2029 по 30.01.2024.

Сторони домовилися, що строк позовної давності за цим Договором , в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами тривалістю у три роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (пункт 5.5 кредитного договору).

Відповідно до наданої позивачем виписки по кредитному договору Z40.11606.004839510 від 30.01.2019 за період з 30.01.2019 по 07.07.2023, ОСОБА_1 останню проплату по погашенню заборгованості здійснила 25 червня 2019 року.

Як вбачається з відмітки поштового відправлення, позивач звернувся з позовом до відповідача 22 лютого 2024 року, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість прострочених платежів за період з 02.03.2021 по 30.01.2024, що були узгоджені сторонами згідно з розділом 6 кредитного договору і становить: 32 668,27 грн основної суми кредиту; 12 267,62 грн процентів за користування кредитом, а разом 44 935,89 грн.

Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав первісного кредитора АТ «Ідея Банк» у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернені до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 3028,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 58282 від 09.02.2024.

Враховуючи задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. 12,23,76,81,141,258,259,265,272,273,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість:

за кредитним договором № Z40.11606.004839510 від 30.01.2019 в розмірі 44 935 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 89 копійок, з яких :

32 668,27 грн заборгованість за основним боргом,

12 267,62 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4, ІВАN№ НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 .

Суддя