Справа № 766/173/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2024р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Федоровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, державний виконавець: Бериславський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, державний виконавець: Бериславський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 , відповідно до якої просить суд: визнати протиправними дії старшого державного виконавця Маринко В.С. Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.11.2023 року у виконавчому провадженні №50519868, визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.11.2023 року у виконавчому провадженні №50519868, зобов`язати старшого державного виконавця Маринко В.С. Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №50519868, а саме: розрахувати остаточний розмір заборгованості по аліментам до 25.09.2023р., врахувати квитанції про оплату аліментів за квітень 2021 року та березень листопад 2022 року на загальну суму 48 900,00 грн., врахувати фактичний розмір доходів боржника за 2020, 2021 та 2023 роки, врахувати стягнуті в примусовому порядку кошти, в розмірі 88 553,06 грн. станом на 01.12.2023р.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2008 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.11.2008 року до повноліття дитини.

12 грудня 2008 року Комсомольським районним судом м. Херсон на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист №2-5730/2008 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів.

09 березня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50519868 щодо виконання вказаного виконавчого листа, де боржником було зазначено ОСОБА_1 .

З інформації про виконавче провадження, яка міститься на сайті АСВП, вбачається, що 15.05.2020 року борг сплачений боржником в повному обсязі.

Після того скаржник щомісячно перераховував аліменти на рахунок виконавчої служби до початку повномасштабного вторгнення російської федерації. Стверджує, що після 24.02.2022р. він перераховував грошові кошти в добровільному порядку на номери банківських карток, які давала колишня дружина. Всього протягом 2022 року ним було перераховано грошові кошти в сумі 47 400,00 грн. (сорок сім тисяч чотириста гривень 00 коп.) як аліменти.

Разом з тим, згідно довідки-розрахунок № 50519868 заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2023 складає 168660,19 грн.

Згідно оскаржуваної постанови звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , військову частину НОМЕР_1 зобов`язано здійснювати відрахування із суми доходів боржника, у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 204985,05 грн., в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, з урахуванням щомісячних платежів по аліментам у розмірі 25% від суми заробітку (доходу) щомісячно до 11.11.2026 року.

Скаржник зазначає, що державний виконавець допустив помилки при розрахунку заборгованості з аліментів, а також виніс оскаржувану постанову без врахування обставин, які мають істотне значення для справи, а саме:

1) розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням проведено без врахування доказів сплати аліментів (квитанцій/дублікатів квитанцій) боржником в квітні 2021 року та протягом 2022 року на загальну суму 48 900,00 грн. (не враховано суми сплачених добровільно аліментів);

2) розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням проведено за відсутності у державного виконавця інформації про доход боржника (хоча він був офіційно працевлаштований), і розрахунок здійснювався, виходячи із середньої зарплати для відповідного регіону, за 2020 та 2021 роки;

3) розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням проведено без врахування стягнутих грошових коштів з боржника в примусовому порядку шляхом відрахування з заробітної плати згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.07.2023 року;

4) в оскаржуваній постанові зазначено про стягнення заборгованості по аліментах з урахуванням щомісячних платежів по аліментам у розмірі 25% від суми заробітку (доходу), однак доньці боржника ОСОБА_3 25.09.2023 року виповнилося 18 років.З цих підстав він і звернувся до суду з даною скаргою.

09.01.2024 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області було відкрито провадження по справі.

06.05.2024 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області було витребувано докази по справі.

Представником виконавчої служби наданий відзив, відповідно до якого зазначено, що відділ не визнає відповідну скаргу з підстав того, що 11.07.2023 року було встановлено, що боржник проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , через що була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена до зазначеної установи. Згідно з даною постановою передбачалося відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 204985,05 гривень, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, з урахуванням щомісячних платежів по аліментам у розмірі 25% від суми заробітку (доходу) щомісячно до 11.11.2026 року.

Дана постанова була повторно направлена 08.11.2023 року. 06.10.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.07.2023 року а саме: виправлено невірно визначений граничний термін нарахування аліментів з 11.11.2026 року на 26.09.2023 року. Тож виконавча служба заперечує існування оскаржуваної постанови.

З врахуванням здійсненого перерахунку заборгованості по справі аліментів за виконавчим провадженням № 50519868 зазначають, що станом на 10.01.2024 заборгованість по сплаті аліментів за даним виконавчим провадженням становить 190578,70 грн.

Зазначають, що позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та порушують його права, є недоведеною та безпідставною. Дії державного виконавця не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника. Загалом, доводи скарги зводяться до власного тлумачення заявником закону, що суперечить чинному законодавству та не можуть бути підставою для задоволення такої скарги.

У своїй відповіді на відзив представник заявника вказав, що існування оскаржуваної постанови підтверджується копією листа Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.11.2023 року за вих. №17706, який було додано до поданої скарги, а також безпосередньо копією оскаржуваної постанови, яка також була додана до скарги.

Стосовно твердження виконавчої служби про те, що станом на 10.01.2024 заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим провадженням становить 190578,70 грн., зазначено наступне: під час проведення оновленого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 50519868, наданого разом з відзивом на скаргу, враховано не всі квитанції, копії яких додано до скарги.

Крім того, з відзиву на скаргу вбачається, що виконавча служба нарахувала аліменти на грошові кошти, отримані боржником під час продажу нерухомого майна, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виручені платником аліментів кошти від продажу нерухомого майна не є видом заробітку (доходу), з якого можуть стягуватися аліментні платежі, а є грошовим еквівалентом вартості майна, що належало йому до продажу. Отже, виконавчою службою необґрунтовано нараховано заборгованість по сплаті аліментів з грошового еквіваленту вартості проданого боржником нерухомого майна.

За викладених вище обставин, твердження про існування заборгованості в розмірі 190578,70 грн. не відповідає дійсності, та розмір заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №50519868 має бути перерахований.

Доводи виконавчої служби скаржник вважає безпідставними, так як правова позиція останньої заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримує.

Представник Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Стягувач ОСОБА_2 подала заяву про проведення розгляду у її відсутності.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вивчивши матеріали справи, встановлено наступне.

На примусовому виконанні у Бериславському відділі державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 50519868 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5730/2008, виданого 12.12.2008 року Комсомольським районним судом м. Херсона, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно починаючи з 11.11.2008 року і до повноліття.

11.07.2023 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно з даною постановою передбачалося відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 204985,05 гривень, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, з урахуванням щомісячних платежів по аліментам у розмірі 25% від суми заробітку (доходу) щомісячно до 11.11.2026 року.

06.10.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.07.2023 року, а саме: виправлено невірно визначений граничний термін нарахування аліментів з 11.11.2026 року на 26.09.2023 року.

08.11.2023 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно з даною постановою передбачалося відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 204985,05 гривень, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, з урахуванням щомісячних платежів по аліментам у розмірі 25% від суми заробітку (доходу) щомісячно до 11.11.2026 року (далі оскаржувана постанова).

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова була направлено у військову частину НОМЕР_1 , яку зобов`язано здійснювати відрахування із суми доходів боржника.

Розрахунок заборгованості по аліментам неодноразово змінювався протягом розгляду справи судом.

З наявних в матеріалах справи довідок-розрахунків №50519868 про стягнення аліментів зі скаржника на користь стягувача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.11.2008 року до повноліття дитини, вбачається, що державний виконавець протиправно не врахував оплату аліментів в квітні 2021 року в сумі 1 500,00 грн. (дублікат квитанції наявний в матеріалах справи).

Матеріалами справи підтверджується, визнається стягувачем та державним виконавцем, добровільна оплата аліментів боржником у 2022 року, а саме: 24.03.2022р. 3 000,00 грн.; 16.05.2022р. 3 000,00 грн.; 17.06.2022р. 3 000,00 грн.; 25.08.2022р. 3 000,00 грн.; 30.08.2022р. 10 000,00 грн.; 01.11.2022р. 3 000,00 грн. Отже, всього протягом 2022 року боржником на користь стягувача було сплачено аліментів в сумі 25 000,00 грн. Доказів іншого не надано.

Судом протягом розгляду справи не встановлено підтвердження інших оплат, здійснених боржником, протягом 2022 року в рахунок оплати аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник в 2020, 2021 та 2023 роках був працевлаштований і мав відмінний дохід від середнього по регіону. Це, в процесі розгляду справи судом, визнано державним виконавцем і враховано при здійсненні остаточного розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням №50519868.

Разом з тим, в процесі здійснення розрахунку заборгованості по аліментах державним виконавцем було враховано дохід від продажу нерухомого майна, а саме:

- у 2 кварталі 2020 року дохід у розмірі 28385,00 грн.;

- у 2 кварталі 2020 року дохід у розмірі 28385,00 грн.;

- у листопаді 2021 року дохід у розмірі 178000,00 грн.

Такі дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, адже виручені платником аліментів кошти від продажу нерухомого майна не є видом заробітку (доходу), з якого можуть стягуватися аліментні платежі, а є грошовим еквівалентом вартості майна, що належало йому до продажу. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, розглянувши справу № 758/10761/13-ц.

Так, аналіз положень СК України, зокрема статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробіток» та «дохід», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер. Інші джерела правового регулювання, передусім акти сімейного законодавства, повинні відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права, безумовно, спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів за депозитами, орендна плата тощо).

Верховний Суд вказав, що лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів. Натомість грошовий дохід, який є лише еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів. Тлумачення наведених вище норм права дає підстави для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, відповідно до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Отже, виконавчою службою необґрунтовано нарахована заборгованість по сплаті аліментів з грошового еквіваленту вартості проданого боржником нерухомого майна.

Матеріалами справи також підтверджено, що остаточний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим провадженням №50519868 проведено без врахування всіх стягнутих грошових коштів з боржника в примусовому порядку шляхом відрахування з заробітної плати згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.07.2023 року.

Так, з довідок про доходи боржника вбачається, що на підставі постанови від 11.07.2023р. з нього було стягнуто наступні розміри аліментів:

- Липень 2023 року 23 116,07 грн. (в тому числі військовою частиною НОМЕР_2 19 871,49 грн. та військовою частиною НОМЕР_3 3 244,58 грн.)

- Серпень 2023 року 12 520,34 грн. (військова частина НОМЕР_3 );

- Вересень 2023 року 12 359,04 грн. (військова частина НОМЕР_3 );

- Жовтень 2023 року 12 157,75 грн. ( в тому числі військовою частиною НОМЕР_3 7 121,99 грн. та військовою частиною НОМЕР_1 5 035,76 грн.)

- Листопад 2023 року 28 399,86 (військова частина НОМЕР_1 ).

Отже, станом на 01.12.2023 року всього стягнуто 88 553,06 грн.

Однак, державним виконавцем зазначені грошові суми протиправно не враховані при здійсненні остаточного розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим провадженням №50519868 з посиланням на платіжні доручення, копії яких не додано до матеріалів справи.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови заборгованість зі сплати аліментів державним виконавцем була визначена неправильно.

Порушення закону з боку державного виконавця порушують права божника в частині надмірного стягнення коштів.

Суд також враховує, ОСОБА_3 26 вересня 2023 року виповнилося 18 років, отже термін нарахування аліментів припиняється 26.09.2023 року, а не 11.11.2026 року, як помилково зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі «Comingersoll S.A. v. PORTUGAL» від 06.04.2000 року).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 18, 68 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право (в тому числі) на звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору судом (ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України).

За правилом ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 встановлено, що виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання (п. 15 Інструкції).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи Державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Спираючись на зазначені норми права слід дійти висновку, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а заборгованість зі сплати аліментів ним визначена неправильно і підлягає перерахуванню.

Суд наділений повноваженнями скасовувати рішення органів державної виконавчої служби чи приватних виконавців. Відповідну правову позицію висловлено в постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20 (провадження № 12-23гс22).

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

У даному випадку скасування постанови державного виконавця буде відповідати критеріям ефективності судового захисту.

Окрім того, доцільно та правильно буде зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №50519868 з урахуванням висновків суду в даній справі.

Оцінивши докази, які є у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, та керуючись ст. 1,5,18,68,70,71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 81,180-183,195 СК України, керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Маринко В.С. Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.11.2023 року у виконавчому провадженні №50519868.

Визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.11.2023 року у виконавчому провадженні №50519868.

Зобов`язати Бериславський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №50519868 з урахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Державний виконавець: Бериславський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Україна, 65000, Одеська обл., місто Одеса, вул. Петрова генерала, будинок 42).

Стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

СуддяІ. Ю. Зуб

Повний текст ухвали складено 20.08.2024 року.