Головуючий у суді першої інстанції: Петров Д.В.
У Х В А Л А

13 серпня 2024 року місто Київ

справа № 758/13678/23

провадження №22-ц/824/15180/2024

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Стрижеуса А. М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої адвокатом Герасько Максимом Григоровичем на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гераська Максима Григоровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за користування квартирою.

Не погоджуючись з рішенням суду, 24 липня 2024 року через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Герасько М.Г. подав апеляційну скаргу, текст якої містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження разом.

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує про те, що в судовому засіданні 11 березня 2024 року було проголошено вступну те резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення суду позивачем отримано 16 липня 2024 року, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд приходить, що зазначені підстави не можуть бути визнані судом поважними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Встановлено, що в судовому засіданні 11 березня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, під час проголошення якого була присутня позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Герасько М.Г.

Матеріали справи містять розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 копію рішення в справі отримала 12 березня 2024 року (а.с. 210).

Вказане спростовує твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Гераська М.Г., що до що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала лише 116 липня 2024 року.

Відповідно до ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою, в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Отже, оскільки апеляційна скарга на рішення суду подана поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження, підстави, вказані в заяві визнані судом не може визнати повними, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу без руху з наданням строку строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.

Якщо заяву не буде подано особою, в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Крім того, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гресько М.Г. просить звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки позивач за класифікацією Всесвітньої організації охорони здоров`я є особою похилого віку, і незважаючи на те, що право власності на предмет іпотеки перейшло до позивача, остання позбавлена можливості користуватися квартирою та проживати в ній, а сума судового збору є досить великою для позивача.

Вивчивши заявлене клопотання про звільнення від сплати судового у зв`язку з великим розміром судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Так, згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України , суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними

чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Греськом М.Г. обставина (значний розмір судового збору) не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявником не надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану позивачки, який перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором.

Таким чином, клопотання представника ОСОБА_1 - адвокат Греська М.Г.. про звільнення від судового збору за подання апеляційної скарги не підлягає задоволенню.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір за подання до суду апеляційної на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Розмір судового збору за подання даного позову до суду першої інстанції відповідно до Закону України «Про судовий збір» становить 5100 грн.

Розмір судового збору при подачі даної апеляційної скарги становить 7 650 грн. (5100 грн. х 150% = 7 650 грн.)

Таким чином, особі , яка подала апеляційну необхідно сплатити судовий збір в розмірі 7 650 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: ГУК у м.Києві/ Солом`янський район/ 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача: UA 0026010; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходу бюджету 22030101 призначення платежу: судовий збір за позовом (за апеляційною скаргою), ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, буд.2-а

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, а саме - сплатити судовий збір попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст.185,356,357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Герасько Максимe Григоровичe в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Герасько Максимом Григоровичем на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року - залишити без руху.

Надати строк десять днів, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків:

- щодо виконання вимог ст.356 ЦПК України (сплати судовий збір);

- щодо виконання вимог ст. 357 ЦПК України (подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження).

Попередити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подали.

Роз`яснити особі, яка подає апеляцій скаргу, що у випадку невиконання вимог ч.3 ст. 357 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження може бути відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Стрижеус А.М.