Справа № 464/5414/24
пр.№ 2-о/464/242/24
У Х В А Л А

21 серпня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду міста Львова Шашуріна Г.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк Світлана Вікторівна про встановлення фактів, що має юридичне значення,

у с т а н о в и л а:

Заявник звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить: встановити факт, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою; встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є його матір`ю та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його бабцею.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 13 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відповідно до статей 4, 26 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 191-VІІІ) органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Аналіз змісту поданої заяви свідчить про те, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме, що « ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.

При цьому, подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення в цій частині, а саме тотожність особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20 (провадження № 61-13755св21)

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 у частині вимог, що « ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

Керуючись ст.ст.258-261, 293, 353ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк Світлана Вікторівна у частині вимог про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 21 серпня 2024 року.

Суддя Г.О.Шашуріна