Справа № 358/650/24 Провадження № 2/358/485/24
26 серпня 2024 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксації судового засідання технічними засобами згідно частини 2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, 1996 року побудови, загальною площею 71,30 кв.м., житловою площею 56,20 кв.м., допоміжною площею 15,10 кв.м. та 1/2 частину господарських будівель і споруд: прибудова, відкрита веранда, літня кухня, сарай-прибудова, гараж, сарай, погріб з шийкою, огорожа, ворота з хвірткою, колодязь питний, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 , про що Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області складено відповідний актовий запис № 53.
За життя спадкодавець склала заповіт згідно якого усе своє майно вона заповіла дочці ОСОБА_2 .
Після смерті дружини відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0865 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .
У шестимісячний строк він звернувся до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на підставі ст.1241 ЦК України.
Листом державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 01-16/728 від 14.11.2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні, у зв`язку із неможливістю надіслати повідомлення спадкоємцю за заповітом.
Вказує, що вказаний будинок був побудований ним разом з дружиною ОСОБА_3 в період шлюбу і є спільною сумісною власністю і йому як одному з подружжя на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина вказаного житлового будинку.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Орло Ю.В. подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, відзиву на позов не подала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 29 червня 1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Розкопанецькою сільською радою Богуславського району Київської області.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області складено відповідний актовий запис № 53.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0865 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у шестимісячний строк він звернувся до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на підставі ст.1241 ЦК України.
Листом державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 01-16/728 від 14.11.2023 року ОСОБА_1 повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане у зв`язку із неможливістю надіслати повідомлення спадкоємцю за заповітом.
Позивач зазначає, що будинок був побудований ним разом з дружиною ОСОБА_3 в період шлюбу і є спільною сумісною власністю і йому як одному з подружжя на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина вказаного житлового будинку.
За даними технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що даний будинок має такі технічну характеристики: житловий будинок, 1996 року побудови, загальною площею 71,30 кв.м., житловою площею 56,20 кв.м., допоміжною площею 15,10 кв.м. та 1/2 частину господарських будівель і споруд: прибудова, відкрита веранда, літня кухня, сарай-прибудова, гараж, сарай, погріб з шийкою, огорожа, ворота з хвірткою, колодязь питний.
Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 03.01.1997 року, виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради, вбачається що дане свідоцтво видане на ім`я ОСОБА_3 про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Подібним чином питання спільної власності подружжя регулював і КпШС України, який був чинним на час набуття права власності на спірний житловий будинок (23 березня 1988 року). Зокрема, відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані підчас шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном (стаття 24 КпШС України).
У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності частою подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них (стаття 28 КПШС України).
Таким чином, позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України (діючого на час створення нерухомого майна) має право на 1/2 частину житлового будинку, як один з подружжя.
Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку під час судового розгляду не встановлено.
Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, 1996 року побудови, загальною площею 71,30 кв.м., житловою площею 56,20 кв.м., допоміжною площею 15,10 кв.м. та 1/2 частину господарських будівель і споруд: прибудова, відкрита веранда, літня кухня, сарай-прибудова, гараж, сарай, погріб з шийкою, огорожа, ворота з хвірткою, колодязь питний, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов