Справа № 577/3285/24
Провадження № 2/577/954/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про скасування рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 24 вересня 2004 року № 360 та визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та прохає скасувати рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 24.09.2004 року № 360 та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ №071623, виданий на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що він 01.04.2002 року на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. 01.04.2004 року. Право власності на вказаний будинок зареєстровано та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0616 га. Договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки не укладався, оскільки на той час вона не була приватизована за продавцями. На початку 2024 року позивач вирішив приватизувати земельну ділянку, на якій розташований належний йому на праві приватної власності житловий будинок та йому стало відомо, що 09.12.2004 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою / серія СМ № 071623 /, підставою для якого було рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 24.09.2004 року № 360. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.04.2024 року, власниками земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 частці земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Таким чином, порушено його право на приватизацію та користування земельною ділянкою, оскільки на час прийняття рішення та видачу Державного акту, позивач був власником житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.45).

Відповідач Конотопська міська рада в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, по суті позову не заперечує, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.43-44)

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явилася, надала пояснення по справі, які просять врахувати при прийнятті рішення та розглядати справу без участі представника (а.с.29)

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави. Конституція України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до п.3 ч 4. ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради та її виконавчого комітету підписує сільський, селищний, міський голова.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України,до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст.118 Земельного кодексу України, зокрема на підставі рішень органу місцевого самоврядування.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно.

З аналізу наведених вище норм слідує, що однією з підстав для оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку є рішення відповідного органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, яке ухвалюється відповідно до закону.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2004 року між ОСОБА_4 , діючою від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по їх довіреності, та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями розташованими в АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. (а.с. 6).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна від 05.04.2002 року власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 01.04.2004 року (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 360 від 24.09.2004 року «Про затвердження площ та надання земельних ділянок підприємствам, організаціям та громадянам міста, згідно виготовленої технічної документації із землеустрою» визнано за власниками уточнені площі нижче перелічених ділянок: по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею - 0,308 га та за ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,0308 га (а.с 18).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ №071623 від 09.12.2004 року вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 24 вересня 2004 року № 360, передачано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0616 га, розташовану в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель (а.с. 10).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.04.2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером :05:075:0015 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11-16).

Згідно висновку про вартість майна від 18.04.2024 року вартість земельної ділянки з кадастровим номером :05:075:0015 складає 140380 грн.00 коп. (а.с. 19)

Відповідно до пояснення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, встановлено, що в результаті перевірки реєстру других примірників державних актів на право власності на землю встановлено, що у відділі № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ № 071623 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, землевпорядна документація не розроблялась (а.с. 29).

Ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. (Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 368/1158/16-ц).

Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

З огляду на зазначені приписи, правила ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав в інших осіб.

Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права.

Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та договору оренди цієї земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 363/3641/17.

Ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правовмірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ч.2 ЦК України).

Як зазначалось вище, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, в тому числі у порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначеним ст. 118 Земельного кодексу України та нормах, визначених ст. 121 цього кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду нема правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Крім того, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно із ч.2 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.3 Закону України "Про міжнародне приватне право" застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 9,14 Конституції України, ст. 118, 121, 131, 132, 152, 155 ЗК України, ст. 328 ЦК України, ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 24 вересня 2004 року № 360 в частині визнання за власниками уточнених площ земельних ділянок: по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_2 , земельної ділянки, площею 0,308 га, та за ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , земельної ділянки, площею 0,308 га.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ № 071623, який виданий на підставі рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 24 вересня 2004 року № 360, про передачу у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,0616 га, розташованої в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Буток Т. А.