Провадження № 2/522/6058/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Байчури А.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Ніц А.С. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якій просить:

розірвати шлюб, що уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 519, який зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси;

стягнути??? з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів представник позивача обгрунтовує тим, що подальше перебування у шлюбі не вбачається за можливе, оскільки сторони по справі разом не проживають, наявна відмінність характерів та поглядів сторін на життя, спільного побуту не ведуть. Через наявність цього шлюбу, що має формальний характер, позивач обмежена у здійсненні цивільних прав. Також у позовній заяві зазначено, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані. Оскільки батько дитини належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дитини та не надає будь-якої матеріальної допомоги, представник позивача звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В.

Ухвалою суду від 18.07.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 20.08.2024.

У судове засідання 20.08.2020 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання. Від представника відповідача адвоката Чумаченка С.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та визнання позову про стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу в повному обсязі.

Інших клопотань та заяв до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на необхідність у недопущенні затягування строків розгляду справи судом та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували 22.09.2007 року шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22.09.2007 зроблено відповідний актовий запис № 519. Шлюб зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 (а.с. 14).

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13.08.2012, з якого вбачається що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).

ОСОБА_1 виявлено бажання розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Крім того, на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, у якій зазначено, що відповідач визнає позов в повному обсязі, просить його задовольнити та на примирення не згоден.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом зроблено висновок, що подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце, а також, бажання й право одного з них на розірвання шлюбу не може бути порушено. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу, що 22.09.2007 уклали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 519.

Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на дитину, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заві було заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закону № 2402-III) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону № 2402-III на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів того, що у платника аліментів є інші діти та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, а також доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, та про наявність інших істотних обставин, суду надано не було.

Таким чином, встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, ураховуючи принцип розумності і справедливості, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки заяву про визнання позову відповідачем було подано до суду 05.08.2024, тобто до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків суми сплаченого судового збору, тобто 605,60 гривень, а також стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору в частині вимоги про розірвання шлюбу, у розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Згідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Судовий збір в частині вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263, 265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 105, 110, 112, 114, 180-182, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 22.09.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 519.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дати звернення до суду, тобто з 15.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеської області (, адреса: 65023, Одеська область, м. Одеса, вулиця Садова, буд. 1 - А) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) 50 відсотків судового збору, тобто 605,60 гривень, сплачених за квитанцією № K4KR-S3YD-3MTE від 11.07.2024 року на суму 1211,20 гривень, одержувач: ГУК в Од. обл./Приморський р-н/22030101; , IBAN: UA0015758, призначення платіжної операції: 489 Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Приморський районний суд м. Одеси.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати по оплаті судового збору в частині вимоги про розірвання шлюбу, у розмірі 605,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), в дохід держави, в частині вимоги про стягнення аліментів 1211,20 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА