Провадження № 2/369/1723/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчко А. Я.,

при секретарі Ведмеденко Н.М.,

за участю:

представника відповідача

за первісним позовом, представника

позивача за зустрічним ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Служби у справах дітей Кременецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Києво-Святошинська окружна прокуратура Київської області, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 123, виданим Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) від 25.03.2022 року.

При цьому, шлюб між сторонами укладено не було.

Згодом, після народження дитини відповідач ОСОБА_3 почала принижувати честь та гідність позивача, дозволяла собі нецензурні висловлювання та образи сторону ОСОБА_2 , навіть в присутності дитини. Та через місяць після народження дитини ОСОБА_3 покинула сина та поїхала до Польщі.

Також, позивач ОСОБА_2 зазначає у позові, що після того, як відповідач ОСОБА_3 поїхала за кордон, син залишився проживати разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 27.06.2023 року № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_4 та довідкою від 27.06.2023 року № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_2 .

Мати з сином час не проводила, не брала участі у вихованні та розвитку сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не хоче спілкуватись з приводу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Враховуючи викладене ОСОБА_2 просив суд відібрати дитину у матері без позбавлення батьківських прав, визначити місце проживання малолітньої дитини, а саме - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком, та стягнути аліменти на утримання дитини.

При цьому, разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів щодо перетину відповідачем ОСОБА_3 , державного кордону України у період з 15.03.2022 року по теперішній час та висновку Служби у справах дітей Борщагівської сільської сільської ради Буччанського району Київської області про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.08.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження. А також, задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 та витребувано у Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області Бучанського району () висновок про доцільність проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . А також, висновок про доцільність відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав для передачі для самостійного виховання його батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Також ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.08.2023 року у справі задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 та витребувано у Головного Центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України щодо надання інформації () інформацію щодо перетинання державного кордону України у період з 15 березня 2022 року по теперішній час стосовно громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.08.2023 року за вх. № 40302 від Головного Центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України щодо надання інформації до суду надійшла відповідь щодо запитуваної інформації про перетин кордону відповідачем ОСОБА_3 .

Також, 30.10.2023 року за вх. № 51116, до суду від ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява, яка 06.12.2023 року у підготовчому судовому засіданні була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом.

Згідно з яким, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Служби у справах дітей Кременецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Києво-Святошинська окружна прокуратура Київської області, про визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 2021 року вона та ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. У наслідок фактичних шлюбних відносин, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 123, виданим Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) від 25.03.2022 року.

При цьому, 26.06.2023 року позивач за первісним позовом ОСОБА_2 користуючися її поганим самопочуттям, домовившись зі своєю рідною сестрою ОСОБА_5 , без її відома викрав сина із домоволодіння, де вони проживали разом. Вказує, що метою такого викрадення є оформлення ОСОБА_2 статусу батька одинака, з метою уникнення несення військової служби, такого висновку вона дійшла після телефонних дзвінків до неї сестри позивача за первісним позовом з вимогою добровільної відмови її, як матері від свого малолітнього сина. В подальшому їй, як відповідачу за первісним позовом було повідомлено, що позов ОСОБА_2 до неї є формальним, поданий з метою отримання відстрочки у ТЦК. Зазначає, що з приводу викрадення дитини зверталася до органів поліції на лінію «102», де її заяву було зареєстровано та проведено перевірку обставин заяви. Згідно вказаної перевірки правоохоронними органами встановлено відсутність складу правопорушення та повідомлено їй, що для врегулювання даного питання їй необхідно звернутися до Служби у справах дітей та в подальшому до суду, оскільки до повноважень поліції не входить вирішення подібних питань.

Також вказує, що в період проживання із ОСОБА_2 разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, в них постійно виникали сварки через те, що ОСОБА_2 ніде не хотів працювати та перебував на її утриманні за рахунок коштів з соціальних виплат держави по народженню дитини. Він є особою яка вживає наркотичні засоби та з метою отримання коштів на купівлю наркотичних речовин останній вчиняв по відношенню до неї психологічне та фізичне домашнє насильство. Вказані сварки відбувалися в присутності малолітньої дитини. За одним із таких фактів навіть було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Більше того, згідно з вимогою Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області наявності судимостей у ОСОБА_2 від 29.06.2023 року, останній був засуджений 25.09.2012 року Центрально міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК Украї ни був звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік.

При цьому, родина ОСОБА_2 продовжувала заперечувати їй факт відібрання у неї дитини та стверджувала, що це все формально і їй не потрібно з`являтися до суду, це лише підстави для звільнення ОСОБА_2 від військової служби.

Однак, у зв`язку з наявністю такого позову 26.06.2023 року Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Служби у справах дітей Кременецької міської ради Кременецького району Тернопільської області було здійснено обстеження умов проживання родини ОСОБА_3 та її близьких родичів про що складено акт № 87/01-12 від 26.07.2023 року. Який згодом було проведено повторно та складено акт № 122/02-12 від 11.10.2023 року.

З часу викрадення у неї малолітньої дитини ОСОБА_4 його батько ОСОБА_2 постійно перешкоджав їй бачитися та спілкуватися з сином та лише за допомогою органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області 17.10.2023 року, після засідання комісії вона вперше побачила та поспілкувалася з сином.

З приводу перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною нею також 10.09.2023 року було подано заяву до правоохоронних органів Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області.

При цьому, згідо з відповіді наданої в.о. головного лікаря КНП Центру Первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 спостерігається у даному медичному закладі з однорічного віку та розом із мамою відвідував лікаря-педіатра шість разів та йому було проведено два профілактичних щеплення.

Також позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 вказує, що має постійний стабільний дохід, працює фахівцем із найму робочої сили у приватному підприємстві Фламбір по місцю роботи та проживанню характеризується позитивно. На обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою Кременецької опорної лікарні № 235 від 21.08.2023 року.

Вказує, що заямалася вихованням свого сина належним чином виконувала покладені на неї батьківські обов`язки, переймалася його станом здоров`я, допоки позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом протиправно не викрав дитину у неї.

У зв`язку з чим, враховуючи наведене, негативну характеристику позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним, його маніпуляції із позовною заявою при поданні її до суду просила визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_4 разом із матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, під час підготовчого провадження сторонами було подано клопотання про виклик та допит свідків, які судом було задоволено частково та визначено по чотири свідка з кожної сторони.

30.10.2024 року за вх. № 51094 від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на первісний позов ОСОБА_2 , згідно з яким, ОСОБА_3 виклала у ньому аналогічні доводи що містяться у зустрічній позовній заяві, повторно звернула увагу суду на негативну характеристику позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_2 , його зловживання своїми правами як позивача та наголосила на тому, що вона належним чином виконувала покладені на неї батьківські обов`язки щодо виховання, розвитку та догляду за своїм малолітнім сином, вказала, що нею створені належні умови проживання дитини, вона на відміну від позивача за первісним позовом має постійне місце роботи та дохід, медичних протипоказань щодо виховання сина не має, у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра на обліку не пребуває. Тому, просила суд відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

04.12.2023 року за вх. № 57783 від Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до суду надійшли рішення виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області та висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.12.2023 року за вх. № 59825, від представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Равлюка В. В. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Згідно з яким представник заперечував твердження ОСОБА_3 щодо викрадення малолітньої дитини, оскільки ОСОБА_2 є його батьком, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. А також вказав, що син залишився проживати з ним після того, як його мати поїхала за кордон, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи виданої на ім`я ОСОБА_4 .

Також вказує, що ОСОБА_3 з сином час не проводила, не брала участі в його вихованні та розвитку, ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків та не хоче спілкуватися з ОСОБА_2 щодо якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Стверджує, що ОСОБА_2 є ФОП, має постійний стабільний дохід, працює з ремонтом взуття та шкіряних виробів, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, тому може належним чином забезпечувати та виховувати власного сина.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про наявність відкритого кримінального провадження зазначає, що ОСОБА_2 з цього приводу не повідомляли та не викликали до правоохоронних органів, він не значиться ні підозрюваним, ні обвинуваченим у рамках кримінального провадження, що підтверджується довідкою про відсутність у нього незнятої, непогашеної судимості та відсутність його у розшуку на території України. Вважає, що надані до суду докази з зустрічним позовом є недопустимими, оскільки в них міститься недостовірна інформація, яка містить суперечності. У зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

Таким чином, оскільки під час підготовчого провадження сторони скористалися своїми правами встановленими главою ІІІ «Підготовче провадження» ЦПК України та судом було вирішено заявлені сторонами клопотання, які слід розглянути під час підготовчого провадження, з`ясовано обсяг позовних вимог, предмет та підстави первісного та зустрічного позову, доповнень, уточнень, змін до позовних вимог суду не надійшло, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.02.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті, встановивши загальний порядок дослідення доказів у справі.

Так під час судового розгляду, у попередніх судових засіданнях було заслухано представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_2 адвоката Равлюка В.В., який первісний позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його, щодо зустрічного позову просив суд відмовити у його задоволенні.

Крім того, 08.03.2024 року були допитані у судовому засіданні свідки зі сторони позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили обставини викладені у первісній позовній заяві.

29.04.2024 року судом в режимі відеоконференції були допитані свідки зі сторони позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили доводи зустрічної позовної заяви.

У судове засідання 27.05.2024 року позивач за первісним позовом та відповідач за зуст річним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 не з`явилися. При цьому, представник подав до суду заяву, згідно з якою просив суд проводити судовий розгляд справи за відсутністі позивача та його представника, де також вказав, що просить задовольнити первісний позов у повному обсязі.

У свою чергу представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_1 просив суд у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Представник Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився. При цьому до суду від Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надійшли заява про проведення судового розгляду справи за відсутності їх предстаника.

Інші учасники провадження до суду не з`явилися про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Так, частина 1 статті 223 ЦПК України передбачає, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави відкладення розгляду справи в судовому засіданні встановлені в частині 2.

Будь-яких заперечень з цього приводу та клопотань до суду не надходило. Сторони ввіжали за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутності третіх осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Вислухваши доводи учасників провадження, пояснення свідків, дослідивши письмові докази у справі, відзиви сторін на первісний та зустрічний позов, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, що внаслідок фактичних шлюбних відносин 15.03.2022 року у ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 (відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом), ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 123, виданим Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) від 25.03.2022 року.

При цьому, шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований не був.

Наразі малолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 27.06.2023 року № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_4 та довідкою від 27.06.2023 року № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_2 .

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою Борщагівської сільської ради від 1.07.2023 року було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживає, але не зареєстрований в АДРЕСА_2 із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 має стабільний дохід, працює у сфері обслуговування, а саме ремонт взуття та шкіряних виробів, що підтверджується Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.07.2023 року, реєстраційний номер 000351895, дата реєстрації 12.07.2023 року.

Згідно з наявним у матеріалах справи витягом ВР-001650035, вбачається, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Горловка, на території України станом на 30.10.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповіднодо наявної у матеріалах справи довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, в тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 1554 від 20.10.2023 року, вбачається, що у ОСОБА_2 таких ознак не виявлено. На обліку він не перебуває.

Аналогічні відомості містяться і в довідці МЛ «Діла», щодо результатів дослідження на предмет вживання ОСОБА_2 наркотичних речовин, згідно з якою результат негативний.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 до матеріалів справи було долучено довідку ЗДО № 668 від 14.11.2023 року та загальну характеристику ЗДО № 668, згідно з якими вбачається, що малолітній ОСОБА_4 відвідує першу молодшу групу № 01 Закладу дошкільної освіти Сонечко, де навчається з 10.10.2023 року. При цьому, дитиною опікується батько, приділяє належну увагу його вихованню. Дитина доглянута, контактна.

У свою чергу судом також встановлено, що мати малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , працює на посаді фахівця із найму робочої сили у ПП Фламбір з 11.08.2023 року та має заробітню плату згідно штатного розпису, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ПП Фламбір від 04.09.2023 року.

Згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою виданою головою ОСББ «Небесна Сотня - 24», вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Спанів Кременецького району, проживала з сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , з грудня 2022 року по лютий 2023 року та за період проживання зарекомендувала себе з позитивного боку, скарг від сусідів не надходило. За вказаною адресою проживала ОСОБА_3 , її чоловік ОСОБА_2 та двоє синів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі слів сусідів ОСОБА_3 є працьовитою, товариською та вічливою, має міцну родину, займається вихованням двох синів, у вживанні наркотичних засобів та алкогольних речовин помічена не була.

Згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою ОСОБА_3 наданою за адресою проживання АДРЕСА_4 , вбачається, що вона займається вихованням малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який навчається у 4 класі, приймає активну участь у вихованні сина, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина, поведінкою, успіхами та проблемами дитини в школі, надає допомогу сину під час виконання домашніх завдань.

Аналогічна позитивна характеристика видана ОСОБА_3 і Виконавчим комітетом Кременецької міської ради від 26.09.2023 року та за місцем роботи у ПП «Фламбір».

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки № 205 від 21.08.2023 року виданої КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

У підтвердження власних позовних вимог надала до суду медичну документацію, щодо огляду малолітнього ОСОБА_4 у Медичній практиці «Дитячий лікар» від 23.03.2022 року, 07.04.2022 року та 17.05.2022 року, а також огляд педіатра перед вакцинацією від 15.03.2022 року, роздруківку медичної карти щодо щеплень малолітнього ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_3 до суду надано акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за № 122/02-12 від 11.10.2023 року, згідно з яким умови проживання родини ОСОБА_3 задовільні, гігієна підтримується, продуктами харчування забезпечені та в будинку наявні всі необхідні комунікації. Житлове приміщення складається з 6 кімнат кухні коридору, ґанку, ванна кімната знаходиться у літній кухні. Власником будинку є ОСОБА_10 . Малолітній син ОСОБА_13 має окрему кімнату із особистим спальним місцем, необхідними меблями, одягом та взуттям забезпечений. Стосунки в родині хороші, взаємні. ОСОБА_13 навчається у початковій школі с. Іква. Мати ОСОБА_14 належним чином займається його навчанням, вихованням та забезпеченням.

Акт № 87/01-12 від 26.07.2023 року, містить аналогічні відомості, окрім вказівки на те, що молодшого сина ОСОБА_4 забрав батько ОСОБА_2 , однак матірю створені необхідні умови для проживання сина ОСОБА_4 , наявне ліжко (колиска), одяг, засоби гігієни та розвиваючі ігри.

До даних актів також долучено фото помешкакння.

Разом з тим, як вбачається з наявного у матеріалах рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 24.11.2023 року про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконавчим комітетом затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з вищевказаним висновком, який наявний у матеріалах справи, вбачається, що Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради розглянуто відповідні документи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведено бесіди з батьком та матір`ю. Встановлено, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак від спільного проживання в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_5 . Малолітня дитина ОСОБА_4 відвідує групу «Сонечко» закладу дошкільної освіти №668 з 10.10.2023 року. Відповідно до характеристики закладу «...хлопчиком опікується батько ОСОБА_2 , Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Дитина доглянута, контактна». Працівниками служби у справах дітей 4 жовтня 2023 року проведено обстеження умов проживання батька. Під час обстеження встановлено, за даною адресою в квартирі, яка має 2 кімнати, проживають гр. ОСОБА_2 та його син ОСОБА_4 . В помешканні чисто, санітарно-гігієнічних норм дотримуються. Батько з сином проживають в даній квартирі, з 03.10.2023, гр. ОСОБА_15 прагне щоб син проживав разом з ним, так як з його слів, у матері нема наявних умов для проживання та виховання дитини. Батько ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, вид діяльності - ремонт взуття та шкіряних виробів. Мати дитини гр. ОСОБА_3 проживає окремо, за адресою АДРЕСА_4 . Працівниками служби у справах дітей Кременецької міської ради 26 липня 2023 року проведено обстеження умов проживання матері. Під час обстеження встановлено, що за даною адресою в будинку, яка має 6 кімнат, проживає гр. ОСОБА_3 , її син ОСОБА_12 , бабуся ОСОБА_10 , брат матері ОСОБА_16 , сестра матері ОСОБА_17 . Для дітей наявні місця для сну, ігри для розвитку, одягом та взуттям забезпечені. Стосунки та традиції в сім`ї: меншого сина ОСОБА_18 забрав без попередження його батько ОСОБА_2 . Однак матір`ю створені всі необхідні умови для сина, наявне ліжечко, одяг, засоби гігієни, розвиваючі ігри. Мати ОСОБА_3 працює фахівцем з найму робочої сили в приватному підприємстві «Фламбір». На розгляд комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді 17.10.2023 року було винесено питання надання висновку до суду щодо визначення місця проживання дитини. На засіданні були присутні мати та батько дитини. Гр. ОСОБА_2 повідомив, що піклується про дитину та хоче визначити його місце проживання з собою, також наголосив що ніяким чином не завдає перешкод матері у спілкуванні з дитиною. Вважає, що в матері немає необхідних умов для його виховання. Гр. ОСОБА_3 повідомила, що хоче визначити місце проживання дитини з собою, та наголосила, що батько надає час бачитись з дитиною дуже рідко і тільки засобами телефонного відео зв`язку. Зустрічний позов ще не подано. Комісією вирішено перенести розгляд зазначеного питання у зв`язку з складністю справи та необхідністю доопрацювання. На розгляд комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді 21.11.2023 року повторно було винесено питання надання висновку до суду щодо визначення місця проживання дитини. На засіданні були присутні мати та батько дитини. Кожен з батьків повідомив, що бажає визначити місце проживання дитини з собою. З`ясовано, що зустрічний позов подано до суду, однак не приєднано даний позов до справи. Комісія з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області, керуючись ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», враховуючи те, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини, враховуючи ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, та те, що місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини, захищаючи інтереси малолітньої дитини, проаналізувавши всі надані матеріали щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , беручи до уваги думку членів комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області, враховуючи обставини, які мають істотне значення, та те, що на час розгляду справи комісією з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді до служби у справах дітей не надходила ухвала про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду, з метою захисту прав і законних інтересів дитини, вирішила рекомендувати органу опіки та піклування підготувати та надати висновок до суду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_2 .

У зв`язку з наведеним, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 21 листопада 2023 року (протокол № 15) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Крім того, згідно з наявною у матеріалах справи відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, судом встановлено, що ОСОБА_3 , 28 березня 2023 року виїжджаючи за межі України перетнула державний кордон України на пропускному пункті «Рава-Руська» та повернулася на територію України через той же пропускний пунк 18.06.2023 року.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що ОСОБА_2 , орендує у неї квартиру та є добросовісним орендарем вчасно сплачує орендну плату, у квартирі чисто та охайно. Також вказала, що з часу орендування в неї квартири у квартирі проживає лише батько з сином, матері вона не знає ніколи не бачила, дитина є охайно одягненою та доглянутою. Під час відвідування нею помешкання в квартирі завжди пахне смачною їжею.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 повідомила, що є сестрою позивача за первісним позовом. Щодо стосунків у родині повідомила, що ОСОБА_3 коли сину малолітньому ОСОБА_4 було рік покинула його та іншого сина від іншого чоловіка та поїхала за кордон до Польщі, близько двох місяців не цікавилася життям дітей, грошей на їх утримання не надсилала. Брат ОСОБА_19 самостійно займався вихованням дітей. При цьому, до свого від`їзду ОСОБА_3 вела аморальний спосіб життя, вживала алкогольні напої, ходила на гульки до інших чоловіків. У будинку, де вони проживали було брудно та водилися блохи. ОСОБА_3 постійно сварилася зі своїми родичами. Також вказала, що ОСОБА_2 жодного разу не чинив їй опору у спілкуванні з сином, навіть винаймав квартиру в Києві, щоб вона не проживаала з іншим малолітнім сином в хостелі.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 повідомив, що дитиною ОСОБА_4 займається постійно батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 приїжджала лише кілька разів.

Допитана під час судового розгляду в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_9 повідомила, що була сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому вона не бачила, щоб батько приймав активну участь у вихованні дитини, вихованням займалася лише ОСОБА_3 , батько ОСОБА_2 постійно не працював, лише ходив на підробітки. ОСОБА_14 постійно позичала кошти на потреби дитини, зі слів ОСОБА_14 їй відомо, що ОСОБА_20 відбирав у неї кошти.

Допитаний у режимі відеоконференції свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали деякий час разом, приїхали з Польщі народили дитину, інколи між ними виникали конфлікти, дитину до медичного закладу возила виключно ОСОБА_14 . Також свідок підтвердив, що ОСОБА_3 поїхала до Польщі з метою отримання заробітку. Вказала, що під час від`їзду ОСОБА_14 до Польщі дітьми займалася вона.

Так, відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно з ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2024 (справа № № 465/6496/19).

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі № 487/2001/19-ц, міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно, тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 127/20368/21, провадження № 61-10159св23).

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При цьому, як встановлено під час судового розгляду справи малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 , який тривалий час самостійно займається вихованням, утриманням та забезпеенням розвитку малолітнього сина.

Наразі малолітній ОСОБА_4 відвідує дошкільний дитячий навчальний заклад «Сонечко», що розташований за місцем проживання батька ОСОБА_2 .

Служба у справах дітей Барщагівської сідьської ради Бучанського району Київської області, як орган опіки та піклування наразі своїм висновком дійшла переконання про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_2 .

Також, судом враховано, що в обох сторін відсутнє власне житло, однак, згідно з відомостями наданими службами у справах дітей судом встановлено, що батько малолітнього ОСОБА_2 орендує двох кімнатну квартиру, де проживає у ній лише він та син, де створені належні умови для життя та розвитку дитини. Натомість мати малітнього ОСОБА_3 проживає у будинку своєї бабусі ОСОБА_10 , де створені задовільні умови та в будинку окрім відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним проживають ще бабуся ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_17 , брат ОСОБА_16 та малолітній ОСОБА_12 .

Крім того, під час судового розгляду справи підтверджено, твердження позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , що ОСОБА_3 протягом близько трьох місяців перебувала за кордоном, що підтверджується наявною у матеріалах справи відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби. Відомостей про перетин кордону малолітніх дітей разом з ОСОБА_3 , останньою суду не надано, що відповідно приводить суд до переконання, що мати в цей час залишила малолітніх дітей без свого догляду.

Будь-яких негативних відомостей про позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним ОСОБА_2 та його відношення до дитини суду не надано.

При цьому, суд враховує, однак не бередо уваги надані стороною відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом відомості про притягнення ОСОБА_2 у 2012 році до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки дане діянння було вчинене останнім у досить молодому віці та наразі, в силу ст. 89 КК України, він важається таким, що судимості немає. Бльше того, це підтверджується наявним у матеріалах справи витягом ВР-001650035.

Твердження відповідача за первісним позовом та позивача за зутрічним позовом про викрадення у неї, як матері малолітньої дитини ОСОБА_4 під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Крім того, під час судового розгляду судом не встановлено, що батько малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_2 чинив будь-які перешкоди щодо здійснення ОСОБА_3 , як матірю дитини своїх батьківських обов`язків. З цього приводу відсутні будь-які висновки оргіну опіки та піклування а також рішення правоохоронних органів.

Більше того, судом не встановлено, що до подачі позовної заяви до суду відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом зверталася до будь-яких органів щодо перешкод та неможливості нею виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітнього сина ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене, з мотивів забезпечення якнайкращих інтересів дитини, її психологічного стану, фізичного розвитку, право на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між інтересами та правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, взявши до уваги висновки органу опіки та піклування, житлово-побутові умови проживання батька та матері, пояснення свідків, позитивну характеристику батька надану свідками у судовому засіданні, та навчальним закладом, де навчається малолітня дитина, позитивну характеристику матері, врахувавши також той факт, що станом на момент розгляду справи батьком створено більш сприятливі умови для проживання сина та його гармонійного психологічного розвитку, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення в цій частині вимог первісного позову, оскільки не встановлено, що таке рішення буде суперечити інтересам дитини або інших осіб, чи призведе до погіршення становища малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у його житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку сина, незалежно від того, з ким він буде проживати.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі зміни обставин у відносинах між батьками дітей, а також встановлення можливості їхнього спільного гармонійного спілкування та проведення часу з дитиною; зміни життєвих обставин у батьків; у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом їхнього здоров`я, психоемоційним станом, жодна із сторін не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну місця проживання дитини, як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Разом з тим, статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи зі змісту ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими остання проживає.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи наведене та те, що судом визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 , наявність позовної вимоги останнього щодо стягнення аліментів, вік та стан здоров`я матері дитини, її працевлаштованість, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даної позовної вимоги та стягнення з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, такий розмір аліментів, виходячи з обставин справи, є збалансованим та відповідає інтересам дитини.

Разом з тим, суд повідомляє, що дійшов саме такого висновку, оскільки відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_1 , до суду не надано доказів, що на утриманні ОСОБА_3 перебувають інші непрацездатні особи. Акту обстеження умов проживання, що міститься у матеріалах справи, де зазначено, що з ОСОБА_3 проживає малолітній ОСОБА_12 , 24.09.2014 року, на думку суду є недостатньо для підтвердження факту перебування останнього саме на утриманні ОСОБА_3 , що відповідно і не вплинуло на рішення суду під час визначення розміру аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Також, суд вважає за можливе роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України).

У частині позовних вимог щодо відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

При цьому, під час судового розгляду справи судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог первісного позову ОСОБА_2 щодо відібрання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_3 , без позбавлення її батьківських прав та передання для дитини самостійного виховання батьку. У зв`язку з чим суд вваажає за необ хідне відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідчність часткового задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 за первісним позовом, а саме задоволенню підлягають лише вимоги, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 та стягненні з матері малолітнього ОСОБА_3 на користь батька ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , в решті позовних вимого слід відмовити.

При цьому, оскільки судом задоволені вимоги позивача ОСОБА_2 за первісним позовом в частині визначення місця проживання дитини з батьком, зустрічний позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з нею слід лишити без задоволення.

Крім того, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання судових витрат понесених сторонами під час судового розгляду справи.

Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073.60 грн, сплачену останнім за позовну вимогу немайного характеру, щодо визначення місця проживання дитини. А також, з ОСОБА_3 підлягає стягненню 1 073,60 гривень судового збору на користь держави, за позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Щодо судових витрат понесених ОСОБА_3 при зверненні до суду з зустрічним позовом, суд залишає їх за ОСОБА_3 , у зв`язку з залишенням зустрічної позовної заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 157, 160-161, 164, 170, 180-182, 191-192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10-13, 81, 83, 89, 258, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті вимог позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Служби у справах дітей Кременецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області,Києво-Святошинська окружна прокуратура Київської області, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце перебування за адресою: АДРЕСА_6 , судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , в дохід держави судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення бе зпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце перебування за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач за первісним позовом Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, , місцезнаходження зареєстровано за адресою: вул. Я. Мудрого, 1 А, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08130.

Третя особа за зустрічним позовом Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Служби у справах дітей Кременецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, , адреса: вул. Словацького, 6, м. Кременець, Кременецький район, Тернопільська область, 47003.

Третя особа за зустрічним позовом - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, , адреса: вул. Я. Мудрого, 1 А, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08130.

Третя особа за зустрічним позовом Києво-Святошинська окружна прокуратура Київської області, ЄДРПОУ невідомий, адреса: вул. Соборна, 67, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131.

Суддя Андрій ВОЛЧКО