УХВАЛА

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 592/2384/23

провадження № 61-10329ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комсервіс Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком та

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комсервіс Суми» (далі - ТОВ «Комсервіс Суми») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути заборгованість з оплати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 лютого 2022 року до 07 лютого 2023 року в розмірі 3 003,71 грн.

07 грудня 2023 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 червня 2024 року постановою Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу ТОВ «Комсервіс Суми» задоволено частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комсервіс Суми» заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком в розмірі 2 003,71 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

18 липня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, в якій просить змінити її в частині розподілу судового збору.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє в відкритті касаційного провадження в справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову в відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення однією і тією ж особою заборонено, а тому в відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої

статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови в відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що

21 червня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

26 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

Касаційний суд виснував, що касаційна скарга подана на судове рішення в малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

03 липня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

11 липня 2024 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, оскільки вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою тієї самої особи на те саме судове рішення.

Отже, відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої

ОСОБА_1 касаційної скарги на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділений повноваженнями щодо перегляду касаційних скарг на судове рішення, коли є ухвала про відмову в відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

ЦПК України не передбачає інституту повторного перегляду судових рішень після їх розгляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою в рішенні від 21 лютого 1975 року в справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», заява

№ 28249/95).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення в справі «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада

2004 року, заява № 41984/98, § 53).

В ухвалах від 03 травня 2024 року в справі № 725/3905/22 (провадження

№ 61-6473ск24), від 15 травня 2024 року в справі № 761/34438/20 (провадження

№ 61-6927ск24), від 21 березня 2024 року в справі № 183/9091/21 (провадження

№ 61-6658ск24) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження в справі з огляду на те, що повторне подання касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадженняна те саме судове рішення не передбачено.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комсервіс Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

А. С. Олійник

В. В. Пророк