ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/966/24

Провадження № 22-ц/4820/1412/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року (суддя Сагайдак І.М., повне судове рішення складено 20.05.2024) у справі за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2024 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради, звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що надає послуги з теплопостачання до будинку по АДРЕСА_1 . Відповідачі, місце проживання яких зареєстровано у вказаному будинку, мають заборгованість з оплати послуг за опалення в розмірі 14447,60 грн, внесків на заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в розмірі 60,66 грн, внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в розмірі 408,12 грн, з абонентської плати в розмірі 939,10 грн. Станом на 01.03.2024 заборгованість складає 15855,41 грн.

Тому позивач просив стягнути зазначену заборгованість у солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» 15855,41 грн заборгованості за надані послуги та судовий збір у сумі по 1514 грн з кожного.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права та прав споживачів. Суд не взяв до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження публікації публічного договору приєднання на сайті позивача за певною електронною адресою та на сайті Старокостянтинівської міської ради, дати такого розміщення та ідентичності умов оприлюдненого у такий спосіб договору з тими умовами на підставі яких позивач подав позов. Заперечив факт укладення та ознайомлення з текстом вказаного договору. Вважає, що правовідносини з позивачем регулюються договором про надання послуг з центрального опалення від 27.01.2015, який пролонгувався та умовами якого не передбачено оплату абонентської плати, внесків на заміну та обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії. Позивач не надав доказів на підтвердження площі будинку, тому проведене ним нарахування мінімального споживання теплової енергії ґрунтується на припущеннях. При нарахуванні плати за послуги з теплопостачання не враховано пільги ОСОБА_2 .

У відзиві Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Договір від 27.01.2015, на який посилається в апеляційній скарзі відповідач, втратив свою чинність на підставі відповідних змін до законодавства. Після впровадження монетизації пільг у рахунках споживачів за комунальні послуги зазначаються суми в повному обсязі, натомість компенсація пільговикам відшкодовується в готівковій формі на картковий рахунок.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги в повному обсязі у солідарному порядку.

Тому частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги.

Установлено, що Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради надає послуги з теплопостачання до будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 04.03.2024 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 3).

Зазначена квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку з централізованою системою опалення.

На підставі договору від 26.01.1999 (купівля-продаж) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі і ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 у рівних частках (по 1/3) (а. с. 71, 73-74).

27 січня 2015 року між ОСОБА_1 і Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства «Тепловик» був укладений договір з централізованого опалення, постачання гарячої води, а також на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 25-28).

Відповідно до акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 02.09.2020, у квартирі АДРЕСА_3 проведено огляд та опломбування вузла комерційного обліку теплової енергії, а саме у кімнатах квартири на радіаторах встановлені лічильники: № 67310185 з показником 0,05 ГДж, № 67310186 з показником 0,08 ГДж, № 67310187 з показником 0,05 ГДж (а. с. 32).

16 вересня 2020 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» опломбувало вентилі гарячого водопостачання на ІІ стояках уквартирі АДРЕСА_3 (споживач ОСОБА_1 ), що підтверджується актом опломбування вентилів гарячого водопостачання на ІІ стояках від 16.09.2020 (а. с. 42).

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 27 листопада 2023 року, яка адресована директору Комунальному підприємству «Тепловик», споживач повідомив показники теплових лічильників, які встановлені на радіаторах тепла у квартирі АДРЕСА_3 станом на листопад 2023 року по лічильнику № 67310185 - 0,05 ГДж, по лічильнику № 67310186 - 0,08 ГДж, по лічильнику № 67310187 - 0,05 ГДж (а. с. 43).

Актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 01.08.2022 засвідчено проведення Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства «Тепловик» огляду та опломбування вузла комерційного обліку теплової енергії, що встановлений в підвальному приміщення по АДРЕСА_4 (а. с. 60).

За розрахунком позивача по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) за період з грудня 2019 по лютий 2024 року включно наявна заборгованість у розмірі 15855,41 грн, з яких: 14447,60 грн - за опалення по лічильнику; 408,12 грн - внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії; 60,66 грн - внески за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії; 939,10 грн - абонентська плата (а. с. 4-6).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за надані позивачем послуги з теплопостачання, внесків на заміну та обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії і функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, абонентської плати.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктами 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

На підставі частини 1 статті 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до частини 5 статті 13 зазначеного Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

В силу частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до пункту 10 частини 1 і частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (частина 3 статті 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Отже, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Установлено, що 06 жовтня 2021 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради опублікувало на власному сайті https://www.teplovik.org та на сайті виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області типовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Від відповідачів не надійшли заяви про обрання певної форми договірних відносин, а тому правильним є висновок суду про укладення з ними 06 листопада 2021 року публічного договору приєднання на надання послуг з постачання теплової енергії і не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність договірних відносин між сторонами і безпідставність вимог до відповідачів.

Відповідно до частини 4 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі - Правила № 830), визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

За змістом пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

З 25 січня 2019 року набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року

за № 1502/32954 (далі - Методика), якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Відповідно до пункту 12 розділу ІV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Методики передбачено, що Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії Q дон пр.j або Q дон пр.g, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1-3 розділу VI цієї Методики.

Згідно з пунктом 1 розділу VІ Методики для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 градуса від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії Q дон пр.j або Q дон пр.g з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Це донарахування не застосовується у разі наявності обґрунтованої претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги у приміщені або не застосовується автоматично за наявності у будівлі/будинку більше 30% опалюваних приміщень, щодо яких оформлено такі претензії.

Середнє питоме споживання теплової енергії розраховується як сумарний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення всіх опалюваних приміщень будівлі, віднесений до сумарної загальної/опалюваної площі/об`єму цих приміщень (у тому числі приміщень, не оснащених приладами обліку, за винятком приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення), з урахуванням положень пункту 11 розділу I цієї Методики. Таке питоме споживання теплової енергії має відповідати нормативній температурі внутрішнього повітря.

Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії дорівнює 50% від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень.

Квартира відповідачів обладнана приладами розподільного обліку теплової енергії, тому нарахування плати за послуги з теплопостачання для них проводиться відповідно до Методики. Відповідно здійснюється нарахування плати за опалення місць загального користування, що передбачено пунктом 12 розділу ІV Методики, а також плати за опалення квартири, оскільки по квартирним лічильникам обсяг фактично спожитої теплової енергії становить 0 Гкал, тому відповідно до пункту 3 розділу ІІІ та пункту 1 розділу VI Методики їм донараховується обсяг теплової енергії до розміру мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, що становить 50% від середнього питомого споживання теплової енергії.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

У зв`язку із змінами у законодавстві, зокрема у Законі України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», внески на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку нараховувались з грудня 2019 року по липень 2021 року включно, а з листопада 2021 року (через 30 днів з моменту висвітлення на сайті типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води), позивач нараховував плату за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг.

Новий платіж - плата за абонентське обслуговування, введений на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 808 від 21 серпня 2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорам про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» (в редакції постанови № 928 від 01.09.2021).

Саме на підставі вказаного нормативного акта Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» з листопада 2021 року нараховувало плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії, що складає 33,74 грн на місяць.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Система опалення, як інженерна система будинку, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників (мешканців будинку), належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам, які зобов`язані забезпечувати належне її утримання, що також включає і витрати на оплату комунальних послуг щодо цього спільного майна.

Місця загального користування багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення.

Установлено, що квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності відповідачам і ОСОБА_3 .

Позивач надає послуги з теплопостачання до зазначеного будинку.

Ураховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства України, кожен власник - споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії.

Отже, нарахування теплопостачальною організацією ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внесків на заміну та обслуговування вузлів комерційного обліку (востаннє нараховані у липні 2021 року), плати за абонентське обслуговування (нараховано з листопада 2021 року), оплати за послуги з опалення (нараховано з грудня 2021 року), яка включає в себе плату за опалення місць загального користування та плату за донарахований обсяг теплової енергії до розміру мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, співвласникам квартири, обладнаної приладами розподільного обліку теплової енергії, законодавчо обґрунтоване та носить обов`язковий характер.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований ОСОБА_1 .

З наведених вище підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи відповідача щодо неврахування позивачем пільг при нарахуванні плати за послуги з теплопостачання є необґрунтованими оскільки позивач не уповноважений на здійснення такого нарахування.

Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг визначається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад та бюджетними установами, казенними підприємствами та комунальними некомерційними підприємствами, що утворюються у результаті реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров`я (Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 373 від 17.04.2024).

Разом з тим, помилковим є висновок суду про стягнення заборгованості з відповідачів у повному обсязі в солідарному порядку.

Власність зобов`язує (частина 4 статті 319 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг мають нести усі співвласники об`єкта нерухомого майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

У межах заявлених вимог відповідно до частки у праві спільної часткової власності на квартиру з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по 1/3 частині з кожного - 5285, 14 грн (15855,41:3).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України і пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору (платіжне доручення № 437 від 13.04.2023, платіжна інструкція № 330 від 25.03.2024) необхідно стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог - по 1009,34 грн з кожного.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради (місцезнаходження вулиця Ессенська, 2, бокс 4, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, ІК ) заборгованість по 5285,14 грн (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять грн чотирнадцять коп.) з кожного та судовий збір по 1009,34 грн (одна тисяча дев`ять грн тридцять чотири коп.) з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта