Провадження№ 2/522/2455/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 14.02.2004 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2015.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 18.10.2016 у справі № 522/4239/15-ц з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 у справі № 522/11360/20 розмір аліментів, який стягувався з відповідача за рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.10.2016 у справі № 522/4239/15-ц збільшено та присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн щомісячно, починаючи з 15.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час їхня донька ОСОБА_3 є повнолітньою, продовжує навчання та є студенткою Одеської державної академії будівництва та архітектури, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 89 200 грн. Оплату навчання доньки здійснює лише позивач.

Донька сторін проживає з позивачем, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, та знаходиться на її утриманні.

У зв`язку з тим, що донька сторін є повнолітньою та продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги також з боку батька.

Натомість відповідач спроможний надавати доньці матеріальну допомогу, він має стабільний дохід та продовжує працювати моряком. Інших осіб на утриманні відповідач не має. Станом на 2021 рік він працював у судах іноземних судновласників у період з 2008 по 2020 роки. Судовим рішенням про стягнення аліментів від 06.07.2021 встановлено, що заробітна плата відповідача становить 81 250 грн на місяць.

Позивач вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці у розмірі, визначеному судовим рішенням про стягнення з нього аліментів до досягнення дитиною повноліття, а саме у розмірі 20 000 грн на місяць.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою 23 років або до закінчення навчання.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що твердження позивача про те, донька знаходиться на її повному утриманні є безпідставними, оскільки він у силу своїх фінансових можливостей здійснює щомісячні грошові перекази на картковий рахунок доньки, які визначає як аліменти. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2023 з нього на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси проводиться стягнення аліментів на ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 грн. Також, за період з 05.09.2022 по 17.05.2023 ним сплачено аліменти у розмірі 134 000,00 грн.

Зазначає, що на підтвердження продовження навчання ОСОБА_3 позивачем не нададо жодних належних доказів, оскільки сам по собі Договір про навчання №Д310-22 в Одеській державній академії будівництва від 21.09.2022 не свідчить про потреби в матеріальній допомозі та про продовження повнолітньою донькою навчання. Договором не встановлено жодних строків навчання. Крім того донька сторін в серпні 2022 року виїхала з метою проживання до Великобританії. Отже, відповідач вважає, що жодними належними та допустимими доказами позивач не підтвердила факт продовження навчання доньки у вищевказаному закладі, а ненадання позивачем довідки про навчання станом на день подання позовної заяви свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того указує, що позивачем не надано жодного обґрунтування потреб доньки та необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 20 000 грн на місяць

Також зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів його фінансової можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, а посилання позивача як на доказ його працевлаштування в іноземних компаніях на лист повідомлення ТОВ «Мінерва Менінг Ейдженсі» вважає необґрунтованими, оскільки він не підтверджує його працевлаштування на даний час, з моменту його складення минуло майже три роки та відомості, зазначені у ньому не відповідають дійсності. Він ніколи не був та не є співробітником ТОВ «Мінерва Менінг Ейдженсі» та наразі не перебуває на обліку та не планується для подальшого працевлаштування при посередництві ТОВ «Мінерва Менінг Ейдженсі». Позивачем не надано будь-яких доказів щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі, про те, чи працевлаштований відповідач на даний час, чи є в наявності у нього рухоме або нерухоме майно, грошові кошти, інші активи, або витрати платника аліментів на придбання, утримання або обслуговування такого майна, або інші обставини, що мають істотне значення задля вирішення спору по суті.

Також відповідач зазначає, що він має певні захворювання. Крім того указує, що у нього є інша сім`я, його дружина не працює у зв`язку із вагітністю. Також на його утриманні перебувають його батьки-пенсіонери.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що доводи відповідача про те, що він не ухиляється від сплати аліментів та продовжує перераховувати кошти, не відповідають дійсності. Заборгованість відповідача по аліментах, визначена державним виконавцем, станом на 08.01.2024 складає 266 612,99 грн, яка дотепер ним не сплачена. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.

Вважає, що відповідач приховує свій реальний дохід. Після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів він змінив місце роботи, припинив працевлаштування через крюінгові компанії, змінив місце проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягнення аліментів. У період з 2008 по 2020 роки відповідач укладав трудові договори з іноземними роботодавцями із заробітною платою 5 000 -7 000 доларів США. На даний час відповідач не втратив працездатності, не є особою з інвалідністю.

05.05.2022 відповідач зареєстрований Державною агенцією по біженцям при Міністерській раді Республіки Болгарія як іноземець, якому надано тимчасовий захист, який надає іноземцям певний обсяг прав, зокрема право на працю, належне житло, соціальну, медичну допомогу

Позивач вважає, що в будь-якому випадку відповідач отримує у Республіці Болгарія дохід.

Зазначає, що відповідач не надав доказів того, що він не має можливості утримувати повнолітню доньку, не надав відомостей про місце роботи та розрахунок свого дійсного щорічного доходу, що свідчить про його недобросовісність при здійсненні своїх процесуальних та батьківських прав й ухилення від надання належних та достовірних доказів щодо свого доходу, а також не спростував що він має можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання в зазначеному нею розмірі.

Щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна указує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 у справі № 522/4240/15-ц визнано за нею та відповідачем право власності по частці у квартирі АДРЕСА_1 . Також між ними по розділено нежитлове приміщення (кладова).

Твердження відповідача про те, шо він має певні захворювання вважає такими, що не заслуговують на увагу порівняно щ тим, що вона є особою з інвалідністю.

Щодо доводів про утримання відповідачем батьків пенсіонерів указує, що відповідачем на підтвердження їх утримання надано лише пенсійне посвідчення, будь-яких інших доказів про те, що батьки відповідача перебувають на його утриманні, ним не надано. При цьому батьки відповідача мають на праві власності нерухомість та транспортні засоби.

Стосовно арґументів відповідача про те, що позивачем не підтверджено факту продовження донькою навчання зазначає, що договір про надання освітніх послуг свідчить про те, що донька сторін продовжує навчання, договір є чинним та ніким не оспорювався.

У запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_2 щодо заборгованості зі сплати аліментів зазначає, що ним за період з 05.09.2022 по 17.05.2023 сплачено аліменти у розмірі 134 000,00 грн. Крім того указує, що позивачем не доведено факту його працевлаштування, а докази, на які посилається позивач, вважає такими, що не підтверджують зазначені обставини.

Указує, що посилання позивача на законодавство Республіки Болгарія є безпідставним, зводиться лише до його тлумачення позивачем на власну користь. Крім того, доводи позивача, що відповідач на даний час є працездатним та стан його здоров`я дозволяє працювати, є непідтвердженими, оскільки сторони не підтримують жодних зв`язків, протягом тривалого часу не бачилися, тому позивач не може стверджувати про стан його здоров`я, який за останні пів року дуже погіршився, він майже постійно перебуває на амбулаторному лікуванні.

Указує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження позовних вимог, а саме: доказів про витрати на харчування, проїзд до місця навчання. витрати на підручники, проживання та не доведено потреби доньки у матеріальній допомозі від батька саме у зв`язку навчанням.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2024 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_3 .

У письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що після розлучення її батьків вона залишилася проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

08.01.2022 вона досягла повноліття, при цьому місце її проживання не змінилося.

З вересня 2022 вона навчається в Одеській державній академії будівництва та архітектури, що підтверджується договором про навчання №Д310-вв в Одеській державній академії будівництва від 21.09.2022 та студентським квитком СК13997850. Оплату за навчання здійснює виключно матір.

Навчання проводиться дистанційно у зв`язку із воєнним станом, введеним в Україні з 24.02.2022.

На період воєнного стану, виходячи з мотивів безпеки, вона тимчасово перебуває у Великобританії за ініціативою та за рахунок матері.

Вважає, що її батько спроможний надати помірну фінансову допомогу, він має достатній стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я, не має на його утриманні інших осіб, при цьому має у власності автомобіль та нерухомість. З початку повномасштабної воєнної агресії рф проти України батько виїхав з України та мешкає в Болгарії, що на її думку, свідчить про його високий рівень доходу. Вважає, що батько спроможний сплачувати аліменти на період її навчання у розмірі 20 000 грн щомісячно.

У судовому засіданні 19.06.2024 представник позивача та третьої особи адвокат Доніна Л. А. та представник відповідача адвокат Шахов Д. А. оголосили вступні слова.

Представник позивача просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях.

У судовому засіданні 19.06.2024 оголошено перерву до 01.08.2024.

У судове засідання 01.08.2024 учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Доніна Л. А. подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Шахов Д. А. подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 01.08.2024, з посиланням на неможливість його прибуття у судове засідання безпосередньо до приміщення суду у зв`язку з його перебування у м. Дніпрі, продовженням дії воєнного стану та триваючими обстрілами об`єктів цивільної інфраструктури. Зазначив, що 31.07.2024 він подав до суду клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак у його задоволенні судом було відмовлено, оскільки він, у порушення ч. 2 ст. 212 ЦПК України, звернувся з таким клопотанням пізніше ніж за п`ять днів до дати судового засідання. При цьому указує, що внаслідок аварійних та стабілізаційних відключень електроенергії, проведення технічних робіт в системі «Електронний суд» він був позбавлений можливості продати таке клопотання не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Розглянувши подане клопотання суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки представником відповідача у підтвердження обставин, зазначених у ньому, не надано жодних доказів. Відмова судом у задоволенні клопотання про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції не є підставою для відкладення розгляду справи. Посилання представника відповідача на те, що саме внаслідок аварійних та стабілізаційних відключень електроенергії, проведення технічних робіт в системі «Електронний суд» він був позбавлений можливості подати клопотання у строки, визначені ст. 212 ЦПК України, жодним чином не підтверджені, як і не підтверджено неможливість подання відповідачем клопотання з цих причин протягом усього часу між засіданнями.

Крім того суд ураховує, що відповідач на представництво своїх інтересів у даній справі уповноважив крім адвоката Шахова Д. А. також адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується наявними у матеріалах справи ордерами на надання правничої (правової) допомоги.

При цьому доказів неможливості прибуття у судове адвокатів Ялової Ю. О. та ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема: 1) неявка у судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник відповідача, обґрунтовуючи дане клопотання, не посилається на обставини, за яких розгляд справи є неможливим, а лише зазначає про його неможливість з`явитися у судове засідання.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши представників учасників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Сторони у справі з 14.02.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2015 у справі № 522/16482/14-ц.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.02.2004.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 522/4239/15-ц (провадження № 2/522/1042/16) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2016 року в частині визначення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 5 000 грн. щомісячно з урахуванням сплачених ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , платежів у загальному розмірі 69 986,00 грн.

Як слідує з довідки серії МСЕ № 070277 від 18.10.2005, з 2005 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з дитинства безстроково, рекомендована робота зі скороченим робочим днем або індивідуальним графіком роботи.

Відповідно до довідки від 07.07.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № М5-152558-ф/л у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 у справі № 522/11360/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.08.2022, збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 522/4239/15-ц, з 5 000 грн на місяць до 20 000 грн на місяць, починаючи з 15 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досягла повноліття.

Відповідно до договору про навчання № Д310-22 від 21.09.2022, укладеного між Одеською державною академією будівництва та архітектури (заклад) та ОСОБА_3 (здобувач), його предметом є надання освітніх послуг. Заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів платника здійснити підготовку Здобувача за денною формою навчання з надання ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю менеджмент у строк з 15 вересня 2022 до моменту отримання диплому.

Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 89 200 грн (п. 7 договору).

Відповідно до студентського квитка НОМЕР_2 , виданого 22.09.2022 та дійсного до 30.06.2026, ОСОБА_3 є студенткою Одеської державної академії будівництва та архітектури.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) зроблено висновок, що «стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами».

З матеріалів справи слідує, що донька сторін є повнолітньою, але не досягла 23 років, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Оскільки донька сторін є студенткою, продовжує навчання, вона обмежена у можливості самостійно забезпечувати себе та потребує матеріальної допомоги також з боку батька.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки.

Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітнього доньки, яка продовжує навчання, та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.

Більше того, відсутність офіційного працевлаштування не є беззаперечним доказом відсутності можливості надавати таку допомогу.

Матеріали справи не містять доказів непрацездатності відповідача, наявності встановлених йому медичних протипоказань для працевлаштування та заняття певними видами діяльності.

Крім того, посилання відповідача на перебування на його утриманні непрацездатних батьків жодним чином не підтверджено, а також не свідчить про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці.

Відтак, ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, обов`язок обох батьків у рівному обсязі утримувати дитину на належному рівні, а також те, що донька, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на доньку у розмірі 20 000 грн щомісячно, посилаючись на те, що такий розмір аліментів був визначений та сплачувався відповідачем на підставі судового рішення до досягнення дитиною повноліття

Однак позивачем доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням доньки (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу та інших), у розмірі 40 000 грн на місяць не надано.

Вимоги позивача в частині стягнення аліментів у розмірі 20 000 грн на місяць, є необґрунтованими, належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме у такому розмірі, не надано.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою та продовжує навчання, факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним.

Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання.

Отже, оскільки відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, суд дійшов висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 20.09.2023 та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

При цьому суд ураховує, що розмір призначених аліментів має бути не більшим як достатній для розумного задоволення потреб дитини.

Такий розмір є справедливим та достатнім, забезпечить прожитковий мінімум, встановлений законодавством для працездатної особи, ураховуючи обов`язок по утриманню доньки сторін також з боку матері, забезпечить належне утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

При цьому, доводи відповідача про те, що позивачем не доведено належними доказами факт продовження донькою навчання, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. При цьому відповідачем доказів того, що донька не продовжує навчання, не надано. Також посилання відповідача на те, що донька наразі перебуває за кордоном не свідчить про відсутність підстав для задоволення позову частково.

Інші доводи відповідача не свідчать про наявність підстав для відмови у позові.

Зважаючи на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка продовжує навчання, в розмірі 3 000 (три тисячі) грн щомісячно, починаючи з 20.09.2023 та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .ю

Повне судове рішення складено 23.08.2024.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА