Провадження № 2/202/54/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голєва А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20.08.2008 між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договору № 245297-CRED, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 6 000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.08.2009. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладення 20.10.2010 з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 на суму 10 000 грн. ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 04.04.2013 у розмірі 17 885, 92 дол. США, яка складається з: 5 544, 56 дол. США - заборгованість за кредитом, 11 459, 86 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31, 28 дол. США штраф (фіксована частина), 850, 22 дол. США штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 20.08.2008 № 245297-CRED у розмірі 16 634, 36 дол. США; стягнути солідарно з АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 суму 10 000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність. Представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надав письмові пояснення в яких зазначав, що відповідно до пункту 1.4 кредитного договору строк повного погашення кредита/строк кредитування 20.08.2009. Пунктом 5.7 кредитного договору сторони домовилися та погодили в письмовій формі з підписанням цього договору, що строки позовної давності по вимогах щодо стягнення кредиту, процентів за його користування, винагород, неустойки штрафів, пені за цим договором встановлюються сторонами тривалістю п`ять років, а тому вони звернулася до суду з позовом в межах строку позовної давності. Також зазначав, що останній платіж по кредиту сплачено 03.12.2008.

Представник ОСОБА_1 адвокат Нікольченко Б.Б. надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Надавав письмові пояснення в справі в яких зазначав про зловживання акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» своїми процесуальними правами з метою штучної зміни територіальної підсудності, про що свідчить укладення договору поруки без наміру створити дійсні юридичні наслідки.

ОСОБА_1 надала письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності в якій зазначала, що про порушення прав за договором №245297-CRED від 20.08.2008 року, позивач дізнався 21.08.2009, з цього дня розпочався перебіг строку позовної давності, за вимоги про стягнення коштів за кредитним договором терміном 3 роки. Звернувшись до суду лише в 2013 році, позивач пропустив строк позовної давності. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2024 провадження у справі в частині вимог акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до акціонерного товариства «Акцент-банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Судом встановлено, що 20.08.2008 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», яке змінило найменування на АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 245297-CRED, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 6 000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік з кінцевим терміном повернення 20.08.2009 (пункти 1.3., 1.4., 3.1. договору).

Додатком № 1 до кредитного договору від 20.08.2009 № 245297-CRED сторонами погоджено Графік погашення кредиту і процентів, відповідно до якого погашення заборгованості за кредитом та процентами визначено щомісячними платежами.

Підпунктом «а» пункту 2.3.1. кредитного договору від 20.08.2008 № 245297-CRED передбачено, зокрема, що при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору, банк, на свій розсуд, має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за договором в повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому за зобов`язаннями, строки яких не настали, строки вважаються такими, що настали у вказану в повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором.

Згідно пункту 5.7. кредитного договору від 20.08.2008 № 245297-CRED строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів по даному договору встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

На виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2023 позивачем надано суду для огляду оригінал кредитного договору № 245297-CRED від 20.08.2008 та додаток № 1 до нього, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ; оригінал договору №245297-CARD від 20.08.2008 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти «Мікрокредит», укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 20.08.2008 № 245297-CRED станом на 04.04.2013 банком нарахована заборгованість у загальному розмірі 17 885, 92 дол. США, яка складається з: 5 544, 56 дол. США - заборгованість за кредитом, 11 459, 86 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31, 28 дол. США штраф (фіксована частина), 850, 22 дол. США штраф (процентна складова).

Останній платіж на погашення заборгованості позичальником було здійснено 03.12.2008.

ОСОБА_1 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 20.08.2008 № 245297-CRED, укладеного між банком та ОСОБА_1 , терміном закінчення кредитування є 20.08.2009.

Повернення кредиту та сплату процентів відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, оплачуючи позивачу у визначені Графіком погашення кредиту строки кожного місяця кошти у повному розмірі упродовж строку кредитування. Після 20.08.2009 позичальник був зобов`язаний незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи зазначене відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів, що передбачені умовами кредитного договору, за межами строку його дії за період з 21.08.2009 по 04.04.2013.

Викладене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено доведеність факту неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та наявність у зв`язку із цим заборгованості перед банком.

Разом з тим статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів з моменту виникнення його прострочення.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановивши, що позивач не скористався правом, визначеним пунктом 2.3.1. кредитного договору та не звернувся до відповідача з досудовою вимогою; врахувавши, що погашення заборгованості кредитним договором визначено щомісячними платежами; встановивши, що останній платіж на погашення заборгованості було здійснено 03.12.2008, а кредитним договором було погоджено строки позовної давності 5 років, в тому числі щодо стягнення тіла кредиту, процентів та штрафів; врахувавши, що строк дії кредитного договору, за погодженням сторін, визначено до 20.08.2009 включно і суду не надано доказів переривання перебігу строку позовної давності; встановивши що з даним позовом до суду позивач звернувся 17.04.2013, а відповідачем до ухвалення судом рішення подано заяву про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 20.08.2008 за щомісячними платежами в межах п`ятирічного строку позовної давності, тобто за період з 17.04.2008 по 20.08.2009 (строк закінчення дії кредитного договору) відповідно до погодженого Графіку погашення кредиту і процентів, наданого позивачем розрахунку заборгованості, які позичальником не спростовано, заборгованості за кредитом в сумі 5 544, 56 дол. США та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3 852, 72 дол. США.

Щодо стягнення штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Отже, враховуючи положення статті 549 ЦК України, статті 61 Конституції України, суд вважає за можливе виключити з розрахунку суми заборгованості суму штрафу (процентної ставки) у розмірі 850, 22 дол. США, стягнувши таким чином заборгованість в сумі 9 428, 56 дол. США, з яких 5 544, 56 дол. США заборгованість за кредитом, 3 852, 72 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом та штраф (фіксована частина) 31, 28 дол. США, а тому вимоги підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 429, 62 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 753, 55 грн. (52, 71 %).

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором від 20.08.2008 № 245297-CRED в сумі 9 428, 56 дол. США, з яких 5 544, 56 дол. США заборгованість за кредитом, 3 852, 72 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом та штраф (фіксована частина) 31, 28 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () витрати по сплаті судового збору в сумі 753, 55 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда