Справа № 464/3314/24
пр.№ 2/464/1199/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Варениці Р.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений 11 серпня 2007 року, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2396.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 11 серпня 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі. В подружжя є неповнолітні діти ОСОБА_3 , 2008 р.н., та ОСОБА_4 , 2014 р.н., які проживають разом з відповідачем. Разом з тим, спільне життя у сторін не склалось, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, а багаторазові спроби відновити стосунки бажаних результатів не дали. Позивач вважає, що шлюбні відносини носять лише формальний характер, а примирення і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечитиме його інтересам, а тому просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.07.2024 явку позивача та відповідача в судове засідання для надання особистих пояснень визнано обов`язковою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що в ньому викладені, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги, не заперечила щодо розірвання шлюбу, вважає подальше подружнє життя та примирення неможливим.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.08.2007, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 11 серпня 2007 року уклали шлюб, зареєстровали такий у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2396. Після державної реєстрації шлюбу, відповідачу присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а. с. 4).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 22.02.2008, НОМЕР_3 від 08.10.2014, в подружжя є неповнолітні діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5,6).

Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе.

З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечила проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 211,20 грн., а відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на її користь.

На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України, керуючись ст. ст. 2, 12, 89, 142, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Шлюб, укладений 11 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2396, розірвати.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуюча Сабара Л.В.