Номер провадження: 22-ц/813/4568/24
Справа № 501/2989/22
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Главацький Юрій Анатолійович на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 лютого 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних за користування грошовими коштами, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» заборгованість у розмірі 2 669 доларів США 91 цент за користування грошовими коштами та судові витрати (а.с. 1-30). В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 3366,54 доларів США (а.с. 161-163).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 лютого 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» про стягнення 3 % річних за користування грошовими коштами задоволені. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» заборгованість у розмірі 3366 доларів США 54 центи, що по курсу НБУ становить 123 109 (сто двадцять три тисячі сто дев`ять) грн 65 (шістдесят п`ять) коп. за користування грошовими коштами та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн (а.с. 209-220).

01 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Главацький Юрій Анатолійович, звернулася до суду із апеляційною скаргою в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Таким чином, апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач, звертаючись до суду із позовною заявою не навів розрахунок відповідно дійсному курсу НБУ, у результаті чого неможливо встановити реальну суму заборгованості за період нарахування відсотків. Разом з тим, звертає увагу на те, що до частини заявлених позовних вимог необхідною мірою було застосування позовної давності, оскільки першопочатковий період нарахування 3 % річних було встановлено з 07 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року, однак, пізніше, заявою про збільшення позовних вимог було збільшено вказаний період нарахування: з 22 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, проте вказаний період виходить за межі строку позовної давності 3 роки. Тому рішення суду першої інстанції ухвалене без повного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для справи, без вмотивованої оцінки наведених сторонами доводів, у результаті чого є хибним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню (а.с. 223-241).

19.06.2024 представник ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» - Жилко Едуард Олегович направив через підсистему Електронний суд відзив на апеляційну скаргу. Представник позивача зазначає, що розмір заборгованості відповідача встановлений рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 в сумі 46 334,29 доларів США, що в еквіваленті становило 370 349,95 грн. В якості погашення частини заборгованості 01.10.2015 було реалізовано заставний транспортний засіб ОСОБА_2 та кошти в розмірі 191 584,68 грн були зараховані в рахунок часткового погашення заборгованості. Отже сума, отримана від реалізації заставного майна в розмірі 8996,44 доларів США частково погасила заборгованість відповідача, а тому не враховувалася в розрахунок позивача, наданий разом з позовною заявою. Також представник позивача зазначив, що на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Так, представник позивача зазначає, що оскільки 3% річних нараховуються на кожен день невиконання боржником грошового зобов`язання та обмежуються трьома роками, то в даній справі строк позовної давності слід застосувати до 1 дня пропуску, в зв`язку з чим позивач у відповіді на відзив надавав до суду першої інстанції новий розрахунок заборгованості з урахуванням строків позовної давності з 23.02.2019 по 23.02.2022. Тому представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційне провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов`язання відповідачами в повному обсязі не виконане, а позовні вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» щодо стягнення 3 % річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК на суму основного боргу, який відповідачем не сплачено, заявлено у межах строку позовної давності, тому посилання представника відповідача про сплив строку позовної давності за такими вимогами є помилковими.

Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Як правильно було встановлено судом першої інстанції 16.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено кредитний договір «Автопакет» № 148-МКЦ/2007-840, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 29 250,00 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. За змістом пункту 3.4.4 кредитного договору банк надає позичальнику кредит з кінцевим терміном погашення до 14.11.2014 (а.с. 7-10).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 по справі № 501/6265/13-ц позов ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» - задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 : та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за договором «Автопакет» №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007 у розмірі 46 334,29 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складало 370 349,95 грн (а.с.11-13).

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 26.02.2020 уклали договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги за кредитним договором «Автопакет» №148-МКЦ/2007-840 (а.с.16-17, 18-19).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.02.2021 у справі № 501/6265/13-ц замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014, а саме: замінено стягувача з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (а.с.21-22).

Відповідно до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №6995/10.04-08 від 16.04.2021 у Приморському ВДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у період з 04.08.2014 по 17.11.2015 перебувало виконавче провадження №44326821 з примусового виконання виконавчого листа №501/6265/2013, виданого 25.06.2014 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» в рамках якого 01.10.2015 реалізовано транспортний засіб Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 , 2007 року випуску, що був предметом застави у кредитному договорі №148-МКЦ 2007-840 від 16.11.2007, а кошти в розмірі 191 584,68 грн, отримані від реалізації транспортного засобу, зараховано в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «НАДРА». Також, в період з 27.10.2016 по 01.03.2017 перебувало виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» грошових коштів в розмірі 370 349,95 грн, яке завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.13). Вказане підтверджується, також, протоколом № 119160 проведення електронних торгів за лотом 96690 (а.с.14).

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 01.10.2015 2 129,56 грн відповідали 100 дол. США, розмір реалізованого заставного майна становить 8 996,44 дол. США (а.с.15).

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмірі 46 334,29 дол. США, що була встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 зменшилась до 37 337,85 дол. США.

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц).

Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню (постанова ВП ВС від 19.06.2019 в справі № 646/14523/15).

Отже, у випадку, якщо судовим рішенням з особи була стягнута заборгованість у відповідному розмірі, то кредитор має право на звернення до суду з вимогами до боржника про стягнення 3% річних від простроченої суми, яка встановлена цим рішенням суду. Тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта щодо нарахування 3% річних тільки на суму тіла кредиту.

В контексті обставин даної справи з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 була стягнута заборгованість у розмірі 46 334,29 доларів США. Отже, судовим рішенням був встановлений загальний розмір заборгованості та саме на цю суму відбувається нарахування відсотків в порядку, встановленому ст. 625 ЦК.

Як було вище зазначено, в ході виконавчого провадження був реалізований предмет застави - транспортний засіб, сума продажу якого 8 996,44 доларів США була зарахована як погашення заборгованості. Так, сума боргу, встановлена рішенням від 24.04.2014 зменшилась та складає 37 337,85 дол. США. Саме з врахуванням вказаної суми позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За п. 19 у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, в контексті наведеного заборгованість з 3 % річних на підставі 625 ЦК України з 24.02.2022 має бути списана кредитодавцем.

При цьому, кредитодавець не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення 3% річних, яка виникла в період до 24.02.2022.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (постанова ВП ВС від 24.04.2024 в справі № 657/1024/16).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 3 ст. 263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

За обставинами даної справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 22.02.2019 по 23.02.2022 (а.с. 161-163). Разом з тим, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сторона відповідача в процесі розгляду справи в суді першої інстанції заявляла про застосування позовної давності.

Отже, з врахуванням наведеного позивач має право на стягнення з боржника 3% річних з простроченої суми заборгованості 37 337,85 доларів США за період з 24.02.2019 по 23.02.2022 в сумі 3 360,42 доларів США. Тому апеляційний суд змінює оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Як було вище зазначено, внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість відповідачів в розмірі 46 334,29 дол. США, що була встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 зменшилась на 8 996,44 дол. США, тобто до 37 337,85 дол. США, що спростовує доводи апеляційної скарги про зарахування в якості погашення боргу меншої суми.

Крім іншого, апеляційний суд звертає увагу на те, що традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом ( постанова КЦС ВС від 30.09.2019 в справі № 755/9348/15-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 753/8945/19).

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє частково апеляційну скаргу та змінює рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Главацький Юрій Анатолійович задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 лютого 2024 року змінити та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.36 офіс 308) заборгованість у розмірі 3360 доларів США 42 центи, що по курсу НБУ складає 138 486,27 грн за користування грошовими коштами.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький