ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

21 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 759/6146/23

провадження № 61-939св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бабенко Юрій Сергійович, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просив стягнути солідарно з відповідачів кошти у розмірі 5 883,93 доларів США згідно договору позики від 25 березня 2020 року, з яких: 5 431,65 доларів США - основний борг; 452,28 доларів США - 3% річних.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив:

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме на 1/3 частку чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна: 00);

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :05:008:0076 (реєстраційний номер нерухомого майна 14); на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна 00); на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 35279930).

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідачі до ухвалення рішення у справі матимуть можливість відчужити майно, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому та призведе до обмеження його прав на ефективний судовий захист.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині задоволених вимог заяви, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Роспотнюк В. О., звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року в оскаржуваній частині заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на 1/3 частку квартири АДРЕСА_4 скасовано.

Ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

16 січня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Бабенко Ю. С. через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2024року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Бабенко Ю. С., задоволено.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року скасовано.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року в частині накладення арешту на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності, залишено в силі.

Короткий зміст вимог заяви

26 червня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Бабенка Ю. С. через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з відповідачів у справі понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000 грн, які були сплачені за підготовку та подання процесуальних документів до суду касаційної інстанції та пов`язані з касаційним переглядом питання щодо забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 12 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року скасовано, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року в частині накладення арешту на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності, залишено в силі. Проте, судом касаційної інстанції під час винесення цієї постанови не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати

на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані

з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 було заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу із зазначенням орієнтовного розміру понесених витрат, з посиланням на те, що розгляд справи не завершено і спрогнозувати усі витрати на стадії звернення до суду із касаційною скаргою не можливо.

Матеріалами справи також встановлено, що на підтвердження понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 13 березня 2023 року; ордер № 1375518 від 16 січня 2024 року; рахунок на оплату № 01 від 08 січня 2024 року; платіжну інструкцію від 10 січня 2024 року; рахунок на оплату № 129 від 25 червня 2024 року; платіжну інструкцію від 25 червня 2024 року.

09 серпня 2024 року від сторони відповідачів надійшли заперечення на клопотання ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат.

Ураховуючи, що касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бабенко Ю. С., на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року задоволено, приймаючи до уваги надані стороною відповідачів заперечення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених ним на стадії касаційного перегляду справи, у розмірі 4 000 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бабенко Юрій Сергійович, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу, понесених при касаційному перегляді постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов