Справа № 459/202/24
Провадження № 2/459/53/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судових засідань Козак І.Я.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

25.01.2024 позивачка через свого представника звернулася в суд із зазначеним позовом, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2017 та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2013 р., який був розірваний 05.06.2019р. У шлюбі в них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через різні погляди на спільне життя вони розірвали шлюб. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2017 у справі №459/702/17 з відповідача стягуються аліменти в її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 850 грн. щомісячно. На даний час виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у виконавчій службі Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. З відповідача стягуються аліменти в розмірі мінімально визначеного Законом, а саме у сумі 1416,50 грн. Присуджений у 2017 році судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі явно не відповідає розміру аліментів, який є необхідним та достатнім для нормального утримання дитини. На даний час вона зареєструвала новий шлюб, та змінила прізвище із ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . Просить змінити спосіб стягнення аліментів, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3000 грн на професійну правову допомогу.

Ухвалою від 07.02.2024 відкрито провадження у справі.

08.03.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що на виконанні у виконавчій службі Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів, у якому з нього стягуються встановлені судом аліменти у твердій грошовій сумі з урахуванням індексації, який становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на грудень 2023 ця сума становила 1416,50 грн, а на час розгляду справи 1598 грн. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Зазначає, що страждає на тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів, порушення адаптації з тривожно-депресивною симптоматикою, постійно приймає ліки. Під час проходження військової служби психічний стан ще погіршився, а лікування потребує значних ресурсів. Позивачем не доведено наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів, в той час як матеріальне становище і погіршення його стану здоров`я виключають можливість перегляду, визначеного судом розміру аліментів. Просить стягнути з позивачки в його користь витрати на правничу допомогу у сумі 4500 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що відповідно до рішення Червоноградського міського суду з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій формі. За час присудження аліментів, такий стягується в мінімальному розмірі. У той час відповідач не працював, тому був такий розмір присуджено. Останній проходив службу в Збройних Силах України, звільнився за наявністю інвалідності, буде мати право на військову пенсію. Протягом тривалого часу розмір аліментів був не зміненим. Дитина перебуває в підлітковому віці, потребує більших витрат. Відповідач надав документи, що отримував грошове забезпечення і в майбутньому буде отримувати велику пенсію. Позов поданий в інтересах дитини, просить змінити спосіб стягнення аліментів.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що позивачем не наведено доказів зміни матеріального становища, чи зміни стану здоров`я. Відповідач хворіє, проходить лікування у психіатра. Сімейний стан платника аліментів не змінився. Його матеріальне становище також не змінилося, але стан здоров`я погіршився, і це потребує матеріальних ресурсів. На роботу не влаштовувався, пенсії ще не має. Просить відмовити у позові.

Розглянувши заяву, заслухавши пояснення, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2013 р., відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , який був розірваний 05.06.2019р., згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області (а.с. 5, 7).

У шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2017 з відповідача стягуються аліменти в користь позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 850 грн. щомісячно (а.с. 8).

Із копії розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.12.2023 вбачається, що у відповідача нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 29.12.2023, за період з квітня 2020 по грудень 2023 в сумі 32827 грн. (а.с.9).

Відповідно до довідок, виданих Західним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області від 08.02.2023, із відповідача на користь позивачки за 2021, 2022 роки стягнуто аліменти у сумах 8625 грн та 12300 грн відповідно (а.с.11, 12).

Згідно з копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №92 В/2018, відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ ЛОР ЛОКПНД з 20.02.2018 по 17.04.2018 з діагнозом тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів (а.с. 42).

Згідно з копією епікризу виписного, виданого КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», відповідач перебував на стаціонарному лікуванні з 30.10.2023 по 10.11.2023 з діагнозом порушення адаптації з тривожно депресивною симптоматикою (а.с. 42).

Відповідно до копії довідки госпітальної військово-лікарської комісії, відповідач є обмежено придатним до військової служби (а.с. 43).

Із копії довідки, виданої Львівським військово-медичним клінічним центром Державної прикордонної служби України від 28.02.2024, вбачається, що відповідач перебуває на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні даного госпіталю з 12.02.2024 (а.с. 44).

Із наданих відомостей про доходи відповідача від 26.07.2024, такі за період січень 2024 по березень 2024 становлять 116 397,66 грн, що свідчить про стабільний заробіток.

Згідно з копією довідки від 31.07.2024, виданої Західним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області, станом на 31.07.2024 заборгованість по аліментах із відповідача на користь позивачки відсутня.

Із копії довідки №608667, виданої психіатричною МСЕК №1, встановлено, що у відповідача друга група інвалідності.

Відповідно до копії витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 05.03.2024, відповідача звільнено з військової служби зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України (в редакції Закону № 2-37-УІІІ від 17.05.2017 р., від 08.06.17 р.№ 102) кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 143 цс 13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Беручи до уваги вище наведене, враховуючи, що аліменти, які сплачуються з відповідача є недостатніми для утримання та нормального розвитку неповнолітньої дитини сторін, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що слід задовольнити позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано ч.3 ст.181 СК України.

Таким чином, слід змінити розмір аліментів, визначених рішенням суду та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до досягнення дитиною повноліття.

Також слід припинити нарахування і стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення від 12.05.2017 та відкликати такий після набрання чинності цим рішенням.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби дитини, буде сприяти гармонійному розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім цього, позивачка у позовній заяві просила стягнути в її користь з відповідача судові витрати у розмірі 3000 грн на професійну правову допомогу.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України) .

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, позивачкою надано копії договору про надання юридичних послуг від 19.01.2024, квитанції про переказ особистих коштів ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн. та калькуляцію оплати послуг з надання правової допомоги (а.с. 14-17).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивачки щодо стягнення з відповідача в її користь судових витрат у розмірі 3000 грн на професійну правову допомогупідлягає до задоволення.

Зважаючи на те, що відповідач є інвалідом 2 групи, а отже, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому такий з нього не стягується.

Керуючись ст. ст. 12, 263-265, 268, 273,280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, стягуваних по наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2017 у справі №459/702/17.

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити нарахування і стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим Червоноградським міським судом Львівської області на підставі рішення від 12.05.2017 у справі №459/702/17 та відкликати такий з дня набрання чинності рішенням.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.08.2024.

Суддя: М. Д. Новосад