ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6471/24 Справа № 234/888/22 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації 1/2 частки вартості автомобіля,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Голуб Олексій Юрійович,

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації 1/2 частки вартості автомобіля. Позивач просила суд визнати автомобіль GEELY FE-1, 2011 року випуску, VIN- НОМЕР_1 спільною сумісною власністю її і відповідача; в порядку поділу майна стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості вказаного автомобіля, вирішивши питання про судові витрати.

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за №8/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації 1/2 частки вартості автомобіля.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

15.05.2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Голуб Олексій Юрійович надійшла апеляційна скарга на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2024 року, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що 28.12.2021 року відповідач ОСОБА_2 дізнавшись про те, що 23.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу до Краматорського міського суду, без дозволу позивача та без її відома перереєстрував автомобіль GEELY FE-1 державний номер НОМЕР_2 на свою сестру ОСОБА_3 . При цьому розпорядився майном набутим підчас шлюбу без згоди позивача на власний розсуд. З огляду на те, що фактично сторони договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 діяли недобросовісно, оскільки фактичною метою перереєстрації було позбавлення позивача ОСОБА_1 права спільної власності на автомобіль, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Адвокат Голуб О. Ю. у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.105-106), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом інстанції встановлені наступні обставини справи:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2011 року, котрий зі слів представника позивача розірваний рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року.

З відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру МВС №1443 від 20.01.2022 року № 31/5-1443-4аз на запит адвоката Голуба О. надана інформація про те, що у період з 05.11.2011 року по 19.01.2022 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований 16.12.2014 року автомобіль GEELY FE-1, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб., який 28.12.2021 року за договором купівлі-продажу перереєстрований на іншого власника.

За встановлених під час судового розгляду обставин, суд першої інстанції вважає, що позивачем не доведено, не надано відповідних доказів того, що спірний автомобіль GEELY FE-1, 2011 року випуску, є їх спільним сумісним майном з ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не доведеними, позивачем обраний неправильний спосіб захисту її прав, тому відмовляє їй у задоволені позову.

Але с таким рішенням колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з наступних підстав.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

З викладеного аналізу правового обґрунтування поділу, вбачається що предметом такого поділу є майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2011 року по 26.09.2023 року, що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року по справі №202/11616/23 (а.с. 68-69).

Отже, за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2014 році придбали автомобіль GEELY FE-1, 2011 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , котрий 16.12.2014 року було зареєстровано у Центрі ДАІ на ім`я відповідача, що підтверджується листом Територіального сервісного центру №1443 та 28.12.2021 року за договором купівлі-продажу перереєстровано на іншого власника, згідно Договору купівлі-продажу за 60 000 грн. (а.с. 12).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля у розмірі 30 000 грн., оскільки спірний автомобіль GEELY FE-1, 2011 року випуску, є їх спільним сумісним майном придбаним під час шлюбу.

Колегія суддів апеляційного суду не може прийняти до уваги середню ринкову вартість автомобілю GEELY FE-1, 2011 року випуску у розмірі 131 800 грн. та 136 329 грн., що відображена у експертному авто товарознавчому дослідженні (а.с.32-37), оскільки експертом не вивчався конкретний автомобіль, а саме автомобіль GEELY FE-1, 2011 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . З матеріалів справи не відомо, в якому технічному стані перебував зазначений автомобіль, а тому береться за основу його вартість зазначена в Договорі купівлі-продажу від 28.12.2021 року у розмірі 60 000 грн.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню частково.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що в оскаржуємому рішенні є неправильне застосування норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позові позивачка просила стягнути з відповідача частину вартості автомобілю, що становить 80 000 грн., її позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме стягненню підлягає частина вартості автомобілю у розмірі 30 000 грн., що становить 37, 5 % від заявленої вимоги.

Позивачкою в суді першої інстанції сплачений судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (а.с.1), 1010, 26 грн. (а.с.43), за подачу апеляційної скарги 3 699 грн. (а.с.85), тобто загалом позивачкою сплачено 5 701, 66 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково на 37, 5 % від заявлених, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 37, 5%, що становить 2 138, 12 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Голуб Олексій Юрійович задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації 1/2 частки вартості автомобіля задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 1/2 частину вартості автомобіля GEELY FE-1, 2011 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 138 (дві тисячі сто тридцять вісім) гривень 12 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 20 серпня 2024 року.

Судді: