ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7287/24 Справа № 212/3475/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони справи

позивач- ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округуДніпропетровської області Лосінець Сергій Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Шемет Ігор Олегович на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року, постановлену суддею Власенко М.Д у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 10 червня 2024 року,

УСТАНОВИВ

У травні 2024 року до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Шемет І.О. про скасування заходів забезпечення позову у справі №212/3475/19, в якій просили скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шевченко В.М. від 06 травня 2019 року (ВП №59036643) на виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець С.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , витребування майна від добросовісного набувача, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року було накладено арешт на вказану квартиру та накладено заборону її відчуження до ухвалення рішення по суті та набрання ним законної сили.

На виконання ухвали суду 06 травня 2019 року державним виконавцем Покровського відділу ДВС винесено постанову про арешт майна боржника.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2020 року визнано недійсним договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лосінцем С.М. в частині продажу частини квартири.

12 квітня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Покровського відділу ДВС із заявою про скасування арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте станом на момент звернення до суду, арешт скасовано не було.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Шемета Ігоря Олеговича про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, представник відповідача ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шевченко В.М. від 06.05.2019 (ВП №59036643) на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2019 по справі №212/3475/19.

Скаржник звертає увагу на те, що підстави для відмови у скасуванні заходів забезпечення позову, викладені судом в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, не відповідають меті вжиття вказаних заходів забезпечення позову. Наголошує на тому, що після набрання постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.05.2020 законної сили, відповідач ОСОБА_3 фактично позбавився можливості розпоряджатися ч. придбаної квартири, а тому незалежно від наявності чи відсутності відкритого виконавчого провадження та незалежно від фактичної передачі ч. квартири позивачу ОСОБА_1 на виконання судового рішення, встановлені судом в ухвалі про забезпечення позову від 23.04.2019 ризики втратили свою актуальність.

Представник відповідача вважає, що суд першої інстанції, відмовивши у скасуванні заходів забезпечення позову, фактично позбавив позивача і відповідача можливості розпоряджатися належною їм квартирою, що є порушенням прав останніх та зумовлює звернення до апеляційного суду зі скаргою на ухвалу суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Cудом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року накладено арешт на квартиру загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , заборонено її відчуження до ухвалення рішення по суті та набрання ним законної сили.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець Сергій Миколайович про визнання недійсним договору купівлі продажу частини квартири, витребування майна від добросовісного набувача, відновлення становища, яке існувало до порушення.

З моменту набрання рішенням законної сили скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 23квітня 2019 року у вигляді арешту та заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2020 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець Сергій Миколайович про визнання недійсним договору купівлі продажу частини квартири та витребування майна від добросовісного набувача, визнання права власності на частку квартири задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 20 березня 2014 року між продавцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , та покупцем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лосінцем Сергієм Миколайовичем за реєстровим номером № 230, в частині продажу частини квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 .

Витребувано від ОСОБА_3 та передано ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 62,00 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., яка розташована на шостому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку.

Постановою Верховного суду від 15 березня 2023 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2020 року залишено без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_3 у скасуванні заходів забезпечення позову, виходив з відсутності відомостей про виконання судового рішення, метою забезпечення якого і було вжито заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири та

наявності у спірній квартирі іншого співвласника частини квартири ОСОБА_1 .

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції і не може погодитись з доводами представника відповідача ОСОБА_4 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частинами 1, 4, 7 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.8 ст.158 ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Так, судом перевірено та встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2020 року в частині витребування від ОСОБА_3 та передачу ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_2 , а відтак у суду відсутні підстави для скасування вжитіх заходів забезпечення позову до виконання рішення або зміни способу його виконання.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Шемет Ігор Олегович залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 серпня 2024 року

Головуючий:

Судді: