ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1704/23 Номер провадження 22-ц/814/2163/24Головуючий у 1-й інстанції Макарчук С.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

15 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Антропов Д.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві клопотання ОСОБА_1 про призначення судової комісійної будівельно-технічної експертизи, заявлене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Кобеляцька міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и в:

У провадженні Полтавського апеляційного суду перебуває указана цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року.

Разом із апеляційною скаргою позивачем заявлено клопотання про призначення комісійної будівельно-технічної експертизи, проведення якої просить доручити експертам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на вирішення експертів просила поставити питання:

- Чи існує технічна можливість, відповідно до вимог будівельно-технічних норм і правил, улаштування проїзду до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без улаштування сервітутів?

Заявлене клопотання вирішується апеляційним судом у відповідності до частини другої статті 365 ЦПК України, із дотриманнях прав всіх учасників справи висловити свої міркування або заперечення щодо їх вчинення.

30 травня 2024 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача адвоката Галушки С.С., за змістом якої сторона відповідача заперечує проти призначення будівельно-технічної експертизи. Просить врахувати, що у матеріалах справи наявний висновок судового експерта ОСОБА_4 від 09.09.2021 №66 за результатами експертного земельно-технічного дослідження, тоді як в суді першої інстанції позивач не вбачала необхідності у зверненні в суд із таким клопотанням.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 підтримали клопотання про призначення експертизи, наполягали на його задоволенні.

Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, такими засобами, як висновок експерта (п.2 ч.2 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Із урахуванням наведених норм процесуального закону, суд першої інстанції при постановленні рішення по суті спору навів обґрунтування відхилення ним висновку експерта ОСОБА_4 від 09.09.2021 №66 за результатами експертного земельно-технічного дослідження.

Позивач та її представник адвокат Нестеренко А.В. у суді першої інстанції клопотання про призначення комісійної будівельно-технічної експертизи не заявляли та при зверненні в суд із апеляційною скаргою сторона позивача не навела існування об`єктивних підстав, які перешкоджали своєчасній реалізацію нею процесуальних прав та обов`язків.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина перша та друга статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27.03.2023 у справі №686/9366/20 зазначено, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

При цьому колегія суддів враховує позицію Верховного Суду у справі №499/895/19 від 12.10.2023, за якої сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог та доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Із огляду на викладені норми процесуального закону та позицію Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів, установивши наявність у справі висновку судового експерта за результатами експертного земельно-технічного дослідження, а також, що в суді першої інстанції позивачем не реалізовано право на звернення в суд із клопотанням про призначення комісійної будівельно-технічної експертизи, колегія суддів визнає недоцільним її призначення в суді апеляційної інстанції, а тому у задоволенні клопотання позивача відмовляє.

Керуючись ст.ст.103,104,374, ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової комісійної будівельно-технічної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак