УХВАЛА

16 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 755/4215/24

провадження № 61-10821ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 12 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД» в особі арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича, про поділ майнових прав подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 ,

в якому просила визнати за нею право власності на 2/3 частки майнових прав

в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою:

АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 , з такими характеристиками: об`єкт - квартира АДРЕСА_1 , кількість кімнат 1, загальна площа

35,5 кв. м, поверх 15, секція 2, припинивши право власності ОСОБА_3

на 2/3 частки майнових прав у зазначеному об`єкті капітального будівництва.

Позов мотивований тим, що 09 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб,

від якого мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року

у справі № 754/12410/21 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року

у справі № 754/4869/22 визначено місце проживання дітей з нею.

Позивачка зазначала, що 23 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Капітал Ріелті» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № КР/7/070,

за умовами якого ОСОБА_3 придбав майнові права на об`єкт нерухомості,

а саме: квартиру АДРЕСА_1 , проектна адреса:

АДРЕСА_2 , що є сумісною власністю подружжя, поділ якої є предметом розгляду цього спору.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня

2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 25 червня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

25 липня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, направила на адресу Верховного Суду касаційну скаргу

на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року

у цій справі, у якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року і ухвалити нове рішення

про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати

від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги

до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,

№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE

v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023), зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої

та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами,

що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту

7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один

із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим

за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є вимоги про визнання права власності

на 2/3 частки майнових прав в об`єкті капітального будівництва в розмірі

153 834,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року становить 153 834,00 грн

та не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 80 = 242 240,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом

«в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає: у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу,

має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Представник заявниці в касаційній скарзі обґрунтовує виняткове значення справи для ОСОБА_1 тим, що у неї на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей

і відмова у задоволенні позовних вимог призведе до значного погіршення

її майнового становища, а також потенційно позбавить можливості в майбутньому забезпечити дітей житлом.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки

є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання представника заявниці на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих, а отже, касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про виняткове значення цієї справи для заявниці.

Касаційна скарга не містить доводів про помилковість висновків суду першої інстанції щодо розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду

від 25 червня 2024 року про можливість її оскарження до Верховного Суду

не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,

що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином оскаржені судові рішення ухвалено у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство

з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД» в особі арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича, про поділ майнових прав подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська