Справа № 570/1512/24
Номер провадження 2/570/727/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.

за участю секретаря судового засідання Ганцева В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представник позивача ОСОБА_2 не з`явився,

відповідач ОСОБА_3 не з`явився,

відповідач ОСОБА_4 не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

29 березня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про звільнення майна з під арешту, в якій просить зняти арешт накладений 18 липня 2008 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Рівненського міського суду 02 червня 1997 року.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі ухвали суду від 02 червня 1997 року про затвердження мирової угоди, є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач стверджує, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт невизначеного майна, окреме майно ОСОБА_1 , згідно з ухвали Рівненського міського суду.

Оскільки накладення арешту на майно є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника нерухомості, а також відсутності підстав для існування такого арешту, позивач просить скасувати вищезазначену заборону.

Первісний відповідач - Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відзив на позовну заяву не подав.

09 квітня 2024 року представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав клопотання з поясненням, що позовна вимога про скасування арешту нерухомого майна не може бути звернена до визначеного позивачем відповідача, оскільки Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції не є обтяжувачем та суб`єктом, який вносив відомості про обтяження № 7592043 від 18 липня 2008 року.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання з участю сторін на 10:30 год. 30 квітня 2024 року.

30 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 22 травня 2024 року о 11:00 год.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2024 року за клопотанням представника позивача зобов`язано Рівненський обласний державний нотаріальний архів надати спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24 червня 2024 року о 10:30 год.

Представник позивача - адвокат Чоланюк С.Ю. подав через канцелярію суду клопотання, в якій просить надати матеріали справи на ознайомлення, у зв`язку з надходження до суду копії спадкової справи, яка витребовувалась судом, розгляд справи відкладено на 04 липня 2024 року о 10:00 год.

Представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04 липня 2024 року подав клопотання в якому просить проводити розгляд справи без його участі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача задоволено, замінено у справі неналежного відповідача - Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належних відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відкладено підготовче засідання на 31 липня 2024 року о 12:00 год.

У судове засідання 31 липня 2024 рокусторони не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи.

При цьому, позивач та представник позивача 04 липня 2024 року подали через канцелярію суду заяви в яких вони просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 04 липня 2024 року були подані клопотання в яких просять слухати справу без їх участі, проти задоволення позову та знаття арешту не заперечують.

Судове засідання відкладено на 23 серпня 2024 року.

20 серпня 2024 року через канцелярію суду представником позивача - адвокатом Чоланюком С.Ю. подано клопотання про долучення документів.

У судове засідання 23 серпня 2024 року сторони не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Разом з тим, в матеріалах справи наявні заяви сторін про розгляд справи без їхньої участі. Також, відповідачі зазначили у заяві, що проти задоволення позову та знаття арешту не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3 ст.200 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 7592043, на підставі ухвали б/н від 08 жовтня 1997 року, виданої Рівненським міським судом накладено обтяження на майно ОСОБА_1 ..

Зі змісту листа Рівненського обласного державного нотаріального архіву № 158/01-24 від 13 березня 2024 року вбачається, що в реєстрі заборон встановлено запис про накладення заборон від 18 жовтня 1997 року на ім?я ОСОБА_1 , Рівненським міським судом. Заборона була накладена на майно, яке розташоване за адресою: с.Бармаки, Рівненського району. Будь-які інші відомості та документи по накладенню і зняттю заборони щодо накладення заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, слідчими органами і реєстрації зняття таких заборон та реєстрів та арештів відносно майна ОСОБА_1 у Рівненському обласному державному нотаріальному архіві відсутні.

До матеріалів справи долучено акти та довідки від 06 жовтня 1997 року, 27 січня 1998 року, 7 липня 1998 року, 4 серпня 1998 року, 19 серпня 1998 року, 31 серпня 1998 року, з яких вбачається про добровільне виконання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 2 червня 1997 року.

Згідно довідки від 19 жовтня 1998 року виданої Рівненським міським судом Рівненської області, борг ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 було сплачено повністю.

Листом начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №23564 від 27 березня 2024 року відмовлено позивачу у скасуванні арешту накладеного на належне йому майно, оскільки Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції не є обтяжувачем та суб`єктом, який вносив відомості про обтяження № 7592043 від 18 липня 2008 року, а тому не може скасувати арешт в межах своєї компетенції.

Із спадкової справи № 270, заведеної 26 квітня 2004 року встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно зі свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів громадського стану м. Рівне 03 листопада 2003 року, актовий запис №186.

На підставі свідоцтва про право на спадщину №3-303 встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відомостей про інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять.

На підтвердження, що вказане нерухоме майно належить ОСОБА_1 є: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06 2015 року за №39633213, Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстк іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 366907560 від 22 лютого 2024 року.

Відповідно до актуальної Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстк іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391656736 від 20 серпня 2024 року на невизначене майно, окреме майно ОСОБА_1 ухвалою Рівненського міського народного суду від 08 жовтня 1997 року накладено обтяження у визгляді арешту.

Відповідно до відповіді Рівненського обласного державного нотаріального архіву від 13.03.2024 за № 158/01-24 на запит зазначається, що в Рівненському обласному державному нотаріальному архіві знаходяться на тимчасовому зберіганні нотаріальні документи посвідчені Рівненською районною державною нотаріальною конторою включно по 2017 рік. В Реєстрі для реєстрації заборон (арештів) відчуження об`єктів нерухомого майна, накладених судовими та слідчими органами за 1993-2002 рр., було встановлено запис про накладення заборони від 08,10.1997 року на ім`я ОСОБА_1 , Рівненським міським судом. Заборона була накладено на майно, яке розташоване за адресою с. Бармаки, Рівненського району. На даний час відомості та документи по накладанню і зняттю заборони, щодо накладення заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, слідчими органами і реєстрації знаття таких заборон та реєстрів та арештів відносно майна ОСОБА_1 у Рівненському обласному державному нотаріальному архіві відсутні

З матеріалів справи вбачається, що відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суть спору відома, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист. Частина перша статті 55 Конституції України містить засадничу норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, а також і до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Вказана конституційна норма відповідає зобов`язанням України, які виникли, зокрема, у зв`язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (стаття 14), Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (стаття 6), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт5.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів настільки, на скільки це можливо.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків, відповідно до яких цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Зазначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зрозумілим є той факт, що право на судовий захист не є абсолютним, зокрема, однією з підстав для обмеження права на звернення до суду за захистом є використання цього права в цілях, які явно суперечать цілям звернення до судового органу, тобто не для захисту та відновлення прав та свобод. Зловживання правом на звернення до суду становить собою такий вид зловживань процесуальним правом, за якого, вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, зокрема, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з майна регулюється ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Тому єдиним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду із даним позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність обтяження у вигляді арешту позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, а позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, по 605,20 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 76-82, 141, 206, 259, 263-265, 267, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зняття арешту з майна - задоволити.

Зняти арешт (архівний запис), реєстраційний номер 7592043, зареєстрований 18 липня 2008 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою, накладений на підставі ухвали , б/н, 08 жовтня 1997 року, Рівненським міським народним судом (Рівненський міський суд Рівненської області), на невизначене майно (окреме майно) ОСОБА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 від 05.01.2018 року, орган, що видав 5624 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 від 01.09.2022 року, орган, що видав 5610 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 від 05 березня 2008 року виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Гладишева Х.В.