справа № 619/6507/24
провадження № 2-о/619/155/24
УХВАЛА

23 серпня 2024 року,

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Жорняк О.М.,

розглянувши подану в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 29.07.2009 Жовтневим Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району м. Харків, актовий запис № 363.

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Таким чином, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду в порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу у двох випадках, зокрема за спільною заявою подружжя, яке має дітей та за заявою одного із подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Зі змісту поданої до суду заяви вбачається, що спільна заява в матеріалах справи відсутня та жоден із заявників не перебуває в місцях відбування покарання у вигляді позбавлення волі та відсутні відомості про наявність відносно будь-кого з них вироку суду, який набрав законної сили про засудження до покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, дана заява про розірвання шлюбу по своїй сутті не є спільною заявою подружжя, яке не має дітей.

За змістом ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до роз`яснень,які містяться в п. 8Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно дост.109 СК України, подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей. Тобто, цей окремий договір, повинен бути поданий до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Натомість, заявником вказаних вимог закону не виконано та до заяви не долучено відповідного письмового договору.

Окрім того, відповідно до ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Доказів наявності підстав для звільнення заявника від сплати судового збору та наявність пільг передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір» матеріали заяви не містять.

Таким чином, заявником не додано доказів сплати судового збору або наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, ч. 11 ст. 187, 294 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху.

Надати заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Жорняк