Справа № 486/317/24
Провадження № 2/486/446/2024
25 липня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,
при секретарі - Соболевської І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання,
20.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову зазначає, що між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб 29.01.2004 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №12. Від шлюбу вони мають повнолітню дитину - ОСОБА_3 (змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 згідно свідоцтва про зміну імені від 20.10.2023 року серії НОМЕР_1 ) 05.11.2005 року народження, яка продовжує навчання в Київському столичному університеті імені Бориса Грінченка, та знаходиться на утриманні позивача. Із її доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання доньки та її утримання. Ніяких допомог позивач не отримує. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає, тому вона змушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку, оскільки доньці необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. З метою досудового врегулювання вказаного спору позивач зверталася до відповідача з проханням добровільної сплати відповідної суми коштів на утримання дитини, але останній на них не реагує. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до досягнення дитини 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.
У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач направила на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначила, що підтримує позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену в позовній заяві, та через оголошення про виклик в судове засідання, розміщене на офіційному сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.2005 року (а.с. 11).
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.10.2018 року (справа №486/1156/18) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 13).

З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської обасті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_3 20.10.2023 року змінила ім`я на ОСОБА_7 (а.с. 12).

Відповідно до довідки №2-1469/23 від 20.12.2023 року, виданої Київським університетом імені Бориса Грінченка, ОСОБА_7 , є студенткою 1-го курсу факультету психології, соціальної роботи та спеціальної освіти Київського університету імені Бориса Грінченка денної форми навчання, яка приступила до навчання 01.09.2023 року, в якій також зазначено термін закінчення навчання 30.06.2027 року (а.с. 9).

Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Позивач скористалася своїм правом звернувшись до суду з відповідним позовом.

Згідно з вимогами ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно роз`яснень наданих в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 навчається на факультеті психології, соціальної роботи та спеціальної освіти у Київському університеті імені ОСОБА_8 , за денною формою навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує допомоги від свого батька ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати допомогу доньці суд також приймає до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7 , угоди про її матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітня ОСОБА_9 опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному нею вищому навчальному закладі, ОСОБА_7 не в змозі, а тому суд вважає за необхідне, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не оспорив зазначений у позові розмір аліментів, тому з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, сплачуючи аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів).

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання, так як відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язане із її навчанням, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання до закінчення нею навчання.

Згідно довідки навчального закладу, термін навчання встановлено до 30.06.2027 року (а.с. 9)

Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким є 20.02.2024 року (а.с. 1).

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Суд роз`яснює, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов`язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України).

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2024 року становить 1211,20 грн., оскільки позивач ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до приписів п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 198, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с.Засілля Жовтневого району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки: с.Кам`янече Нововрхангельського району Кіровоградської області, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 20.02.2024 року і до досягнення дитини двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с.Засілля Жовтневого району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін