УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 672/2582/23

провадження № 61-7912ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого

діє ОСОБА_2 , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 676/6375/19 стягнено

з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з тим, що позивач має високий дохід, розмір аліментів, що стягуються

за рішенням суду, підлягає зменшенню, оскільки за період із січня 2022 року

до листопада 2022 року з нього стягнуто аліменти в розмірі 90 508,86 грн; з грудня 2022 року до лютого 2023 року - в розмірі 70 395,02 грн, у той час, коли прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833,00 грн. Визначений законодавцем розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважається достатнім для забезпечення нормального функціонування

і розвитку дитини, проте за лютий 2023 року з позивача стягнено аліменти, сума яких у десять разів перевищує прожитковий мінімум для дитини.

Після ухвалення рішення про стягнення аліментів майновий стан ОСОБА_3 значно покращився, що підтверджується тим, що в квітні 2022 року вона зареєструвала право власності на квартиру; в лютому 2022 року зареєструвала право власності на автомобіль SUZUKI SX-4, 2008 року випуску, ринкова вартість якого 6 300,00 доларів США; в січні 2023 року відповідач зареєструвала право власності на автомобіль марки Ford Eskape, 2018 року випуску, ринкова вартість якого становить 16 500,00 доларів США. При цьому відповідач відмовляється надавати звіт про використання коштів, які стягуються на утримання їх дочки.

Крім того, слід врахувати, що позивач створив нову сім`ю, що призвело

до збільшення його витрат; подружжя проживає в орендованій квартирі, орендна плата якої становить 10 000,00 грн. На утриманні має батька, який є особою

з інвалідністю 3-ої групи, хворіє і потребує додаткових витрат на лікування.

Посилаючись на те, що розмір аліментів, які стягуються на дитину, не відповідає реальним її потребам, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 грудня 2019 року на користь ОСОБА_3 на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з 1/4 частки до 1/18 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше

50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 28 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що суд може ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або встановлено, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушуватиме права дитини.

Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, а навпаки стверджував про високий рівень доходу. Посилаючись на перебуванні на його утриманні батька, який є особою

з інвалідністю, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів про доходи батька, потребу в його утриманні сином, наявність чи відсутність інших осіб,

що зобов`язані утримувати батька в силу закону. Зміна життєвих обставин, зокрема створення позивачем іншої сім`ї, не є безумовною підставою

для зменшення розміру аліментів.

Дослідивши витрати, які несла відповідач у період надходження аліментів, судами встановлено, що ОСОБА_3 здійснювала витрати на утримання спільної

з відповідачем дочки, які спрямовані на поліпшення навчання дитини, розвиток

її здібностей, вивчення нею іноземної мови, відпочинку та лікування. При цьому позивачем також не доведено, що відповідач витрачала аліменти не за цільовим призначенням, тобто не на потреби дитини, а на свої власні чи інших осіб.

Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 листопада 2023 року скасовано, справу направлено

на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 листопада

2023 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції виходив з того, що ураховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі (зменшення розміру аліментів), вона є справою, що виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Відмовлено позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Скасовуючи рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року та ухвалюючи нову постанову про відмову

в задоволенні апеляційний суд виходив з того, що ця справа є справою,

що виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження. Справа за позовом про зменшення розміру аліментів підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження. Зазначене порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Ухвалюючи постанову про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з його недоведеності, оскільки суду не надано достатніх та переконливих доказів, які б вказували на те, що зміна у сімейному стані (укладення шлюбу вдруге) впливає на матеріальну змогу ОСОБА_1 сплачувати аліменти та необхідність їх зменшення.

27 травня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою

на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 28 серпня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 24 квітня 2024 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2024 року касаційну скаргу залишено

без руху та запропоновано представнику заявника направити на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно

до кількості учасників справи, у якій чітко зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, та уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 червня 2024 року представник заявника надіслав на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, у якій уточнила підстави касаційного оскарження та прохальну частину касаційної скарги.

Таким чином, недоліки касаційної скарги представником заявника усунуто.

В уточненій редакції касаційної скарги представник заявника, посилаючись

на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В уточненій редакції касаційної скарги представник заявника як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував статтю 192 СК України права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 226/882/22 (провадження

№ 61-5594св23), від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження

№ 61-7814св22), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження

№ 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження

№ 61-1031св21).

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій повно та всебічно не дослідив докази та обставини справи, не встановив джерело коштів відповідача, за які нею придбано автомобілі, не звернув увагу на те, що розмір аліментів не відповідає реальним потребам дитини та критеріям розумності

і достатності.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені

в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення чи його невідповідності висновкам, викладених у наведених представником заявника постановах Верховного Суду, щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Зазначеного висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Суди встановили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 грудня 2019 року

у справі № 676/6375/19 стягнено з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки видів його доходу, але не менше

50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до договору дарування квартири від 14 квітня 2020 року

ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк А. О., реєстровий номер № 331.

Відповідно до довідки від 13 січня 2023 року № 90 ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 і загальна сума його доходу за період з січня 2022 до листопада 2022 року складає 1 174 462,97 грн, з грудня 2022 до лютого 2023 року - 381 118,26 грн, з грудня 2022 до липня 2023 року - 1 040 315,06 грн,

з січня 2023 до жовтня 2023 року - 1 189 367,31 грн.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

від 07 березня 2023 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,9064 га, яку здає в оренду ТОВ «ДЮРЕСТ».

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (свідоцтво

про шлюб серія НОМЕР_2 від 17 серпня 2021 року).

Відповідно до договору оренди житла від 12 січня 2021 року ОСОБА_1 винаймав квартиру АДРЕСА_3 , строк оренди

з 12 січня 2021 року до 12 січня 2024 року, вартість плати за один місяць складає 10 000,00 грн.

На ім`я позивача зареєстрований транспортний засіб марки «AUDI A3» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області від 03 серпня 2023 року.

Згідно з довідкою від 21 березня 2023 року № 1423 ОСОБА_3 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_4 , займає посаду начальника служби зв`язків

з громадськістю, загальна сума доходу за період з березня 2022 року до лютого

2023 року складає 644 790,91 грн.

За ОСОБА_3 станом на 16 березня 2023 року зареєстровані транспортні засоби марки «FORD ESCAPE», 2018 року випуску, та марки «SUZUKI SX-4»,

2008 року випуску, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 17 березня 2023 року.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

від 07 березня 2023 року ОСОБА_3 є власницею житлового будинку загальною площею 101,1 кв. м та земельної ділянки площею 0,1562 га за адресою: АДРЕСА_4 , а також співвласником 1/3 частини квартири загальною площею 47,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 .

Щодо витрат на утримання дитини ОСОБА_3 надано документи: довідку про те, що ОСОБА_4 протягом жовтня 2022 року відвідувала спортивну секцію зі стрибків на батуті; характеристику на ОСОБА_4 , яка навчається

у Кам`янець-Подільському ліцеї № 14; довідку про сплату інформаційно-консультативних послуг, які отримала ОСОБА_4 у « Школі усного рахунку « ОСОБА_7 »; договір-заявку на послугу «Денний літній табір»; довідку від 26 квітня 2023 року № 31 ФОП ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 перебувала у літньому таборі «English Sumer Camp»; довідку від 26 квітня 2023 року № 92

про те, що ОСОБА_4 навчається в Кам`янець-Подільському ліцеї № 14

за науково-педагогічним проєктом «Інтелект України»; договір купівлі-продажу

№ 814 на комплект навчальних матеріалів на один навчальний місяць

з урахуванням програми науково-педагогічного проєкту «Інтелект України»; повідомлення про акцент публічної сфери договору про надання спортивно-оздоровчих послуг ТОВ «СЛ СЕЙСЛ»; медичні документи про ультразвукове обстеження серця дитини; консультативний висновок спеціаліста про надання стоматологічних послуг у медичному центрі «Атланта»; виписку з медичної карти амбулаторного хворого.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу

її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти

на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року

№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України

при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням

або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника

або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги

про зменшення розміру аліментів.

Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з`ясуванню підлягає матеріальний і сімейний стан, погіршення чи поліпшення здоров`я як платника аліментів, так і стягувача.

В силу вимог частини другої статті 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини

у відділенні Державного ощадного банку України.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він створив нову сім`ю та проживає в орендованій квартирі.

Однак, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не надав суду належних

і достатніх доказів на підтвердження погіршення свого майнового стану, а навпаки в судовому засіданні суді першої інстанції вказував про збільшення своїх доходів.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції

про те, що позивач не надав суду достатніх та переконливих доказів,

які б вказували на те, що зміна у сімейному стані (укладення шлюбу вдруге) впливає на його матеріальну змогу сплачувати аліменти та необхідність

їх зменшення. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи

та дослідивши подані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку

про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду

від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження 61-702св19),

від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21),

від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24).

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах).

В уточненій редакції касаційної скарги представник заявника як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував статтю 192 СК України права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 226/882/22 (провадження

№ 61-5594св23), від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження

№ 61-7814св22), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження

№ 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження

№ 61-1031св21).

Посилання представника заявника в уточненій редакції касаційної скарги

на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13 вересня 2023 року

у справі № 226/882/22 (провадження № 61-5594св23), від 14 грудня 2022 року

у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 16 вересня 2020 року

у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року

у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин, так як у кожній конкретній справі суд з`ясовує наявність підстав, передбачених статтею

192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими

в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини,

які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи уточненої редакції касаційної скарги, про те, що суд апеляційної інстанцій повно та всебічно не дослідив докази та обставини справи, не встановив джерело коштів відповідача, за які нею придбано автомобілі, не звернув увагу

на те, що розмір аліментів не відповідає реальним потребам дитини та критеріям розумності і достатності не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , з висновком апеляційного суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення

у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок

та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів представника заявника

та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків апеляційного суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі,

яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання,

що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому,

так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі,

не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, скарга

є необґрунтованою, Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного

в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру,

а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають

бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура,

яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною.

Виходячи з викладеного, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська