Номер провадження № 2-о/521/501/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретар судового засідання: Решетняк В.А.

за участю учасників справи:

від ОСОБА_1 - особисто;

від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - не з`явився;

від Міністерства оборони України - не з`явився;

від Військової частини НОМЕР_1 - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті особи - військовослужбовця на тимчасово окупованій території України

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви.

19.08.2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у якій просила суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зокрема, вказана заява мотивована тим, що чоловік заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_4 .

16.05.2024 року на адресу заявниці прийшло сповіщення сім`ї, а саме повідомлення про зниклого безвісті, у якому її сповістили про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти за особливих обставин ІНФОРМАЦІЯ_2 біля населеного пункту Часів Яр Донецької області, під час участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України.

Згодом, за доводами заявниці, вона звернулася до Національної поліції із заявою про зникнення безвісти її чоловіка військовослужбовця, проте, 28.06.2024 року їй надійшов лист з Військової частини НОМЕР_1 щодо інформування про розшук чоловіка. Водночас, як було повідомлено заявниці військовою частиною, за фактом зникнення безвісти її чоловіка, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 року призначено проведення службового розслідування.

Враховуючи наведене, заявниця просила встановити факт смерті її чоловіка, який загинув на окупованій території, виконуючи бойове завдання.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної заяви 19.08.2024 року, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 14, 33 ЦПК України.

19.08.2024 року справа №521/12965/24 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 19.08.2024 року у справі №521/12965/24 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про встановлення факту смерті особи - військовослужбовця на тимчасово окупованій території України; залучено до участі у справі заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 ; призначено дату судового засідання: 20.08.2024 року у зв`язку із невідкладністю.

Будь яких письмових заяв, заперечень тощо від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду вказаної заяви в судовому порядку.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, просила суд проте в прохальній частині заяви про встановлення факту смерті чоловіка просила суд встановити факт смерті її чоловіка, який загинув на окупованій території, виконуючи бойове завдання.

Заінтересовані особи у даній справі - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставлення сповіщення про розгляд справи на офіційні електронні адреси сторін. Будь яких заяв або клопотань суду не надали.

Відповідно до вимог процесуального закону України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про встановлення юридичного факту, з огляду на що, судом вирішено розглядати справу за відсутності належним чином сповіщених заінтересованих осіб, оскільки строки розгляду справ про встановлення факту смерті військовослужбовця на окупованій території є скороченими та мають бути розглянуті невідкладно (ч. 2 ст. 317 ЦПК України).

Розглянувши цивільну справу №521/12965/24, дослідивши письмові матеріали, вислухавши сторону, яка з`явилася в судове засідання на розгляд справи, Малиновський районний суд міста Одеси дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті особи - військовослужбовця на тимчасово окупованій території України, не потребує задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Так, судом у даній справі встановлено, що 21.08.2009 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області 21.08.2009 року, а/з №5.

З початком повномасштабного вторгнення військ рф в Україну, яке сталося 24.02.2022 року, ОСОБА_2 за контрактом з 14.03.2022 року проходив службу у лавах Збройних Сил України та направлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_1 , про що свідчить довідка Військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2024 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №90/1 від 14.03.2022 року ОСОБА_2 було призначено на посаду кулеметником 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , встановлено йому посадовий оклад.

Наказом т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_2 було забезпечено добовим пайком.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 року №252 з адміністративно-господарчої діяльності «Про призначення службового розслідування» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 року № 332 з адміністративно-господарчої діяльності «Про продовження строку проведення службового розслідування», Командиром військової частини НОМЕР_1 12.07.2024 року затверджено Акт службового розслідування за наслідками уточнення та узагальнення інформації, збору свідчень свідків, з`ясування обставин зникнення безвісті о 17:10 ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 , а також встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною настання події, відповідно до висновків якого визначено: службове розслідування вважати завершеним; встановити, що подія зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 настала внаслідок дій противника при здійсненні військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, захистом Батьківщини та не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Аналогічну інформацію викладено у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2024 року №219.

З доданих до Акту документів, зокрема з рапорта командира 2 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 14.05.2024 року вбачається, що останній просить командира військової частини призначити проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 ; з Витягу із Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 розпочатого 01.04.2024 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:10 внаслідок влучань дронів противника по вогневій позиції солдат ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_2 перестали виходити на зв`язок, їх тіла неможливо доставити до медичного закладу.

14.05.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №142 ОСОБА_2 визнано таким, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі н.п. Часів Яр, Донецької області; з ІНФОРМАЦІЯ_2 призупинити всі виплати ОСОБА_2 .

13.07.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №204 було визначено виплатити ОСОБА_1 , дружині військовослужбовця відповідне грошове забезпечення, згідно Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральні держави або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884.

Інших належних та допустимих письмових доказів матеріали цивільної справи не містять.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Згідно із ч. 3-4, ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас п. 1 розд. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 18.10.2000 року за № 719/4940, деталізує положення ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (ст. 305-309 ЦПК України).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (ч. 2 ст. 317 ЦПК України).

У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 1-2 ст. 318 ЦПК України).

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширюється дія статті 317 ЦПК. На сьогодні до них належать території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до законодавства.

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок розширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно із ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Так, у даній справі судом встановлено, що з 21.08.2009 року заявниця є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області 21.08.2009 року, а/з №5.

З початком повномасштабного вторгнення військ рф в Україну, яке сталося 24.02.2022 року, ОСОБА_2 за контрактом з 14.03.2022 року проходив службу у лавах Збройних Сил України та направлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_1 , про що свідчить довідка Військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2024 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №90/1 від 14.03.2022 року ОСОБА_2 було призначено на посаду кулеметником 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , встановлено йому посадовий оклад.

Наказом т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_2 було забезпечено добовим пайком.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 року №252 з адміністративно-господарчої діяльності «Про призначення службового розслідування» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 року № 332 з адміністративно-господарчої діяльності «Про продовження строку проведення службового розслідування», Командиром військової частини НОМЕР_1 12.07.2024 року затверджено Акт службового розслідування за наслідками уточнення та узагальнення інформації, збору свідчень свідків, з`ясування обставин зникнення безвісті о 17:10 ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 , а також встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною настання події, відповідно до висновків якого визначено: службове розслідування вважати завершеним; встановити, що подія зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 настала внаслідок дій противника при здійсненні військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, захистом Батьківщини та не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Аналогічну інформацію викладено у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2024 року №219.

З доданих до Акту документів, зокрема з рапорта командира 2 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 14.05.2024 року вбачається, що останній просить командира військової частини призначити проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 ; з Витягу із Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 розпочатого 01.04.2024 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:10 внаслідок влучань дронів противника по вогневій позиції солдат ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_2 перестали виходити на зв`язок, їх тіла неможливо доставити до медичного закладу.

14.05.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №142 ОСОБА_2 визнано таким, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі н.п. Часів Яр, Донецької області; з ІНФОРМАЦІЯ_2 призупинити всі виплати ОСОБА_2 .

13.07.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №204 було визначено виплатити ОСОБА_1 , дружині військовослужбовця відповідне грошове забезпечення, згідно Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральні держави або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884.

Тобто, військовослужбовця ОСОБА_2 , за результатами службового розслідування 14.05.2024 року визнано таким, що пропав безвісти.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» , який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 цього Закону:

особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;

особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду.

Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Згідно із ч. 2 с. 9 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України.

Статтями 18, 19 вищевказаного закону передбачений порядок подання заяви і розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Зокрема, заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України.

Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи, представником військового формування, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, громадським об`єднанням або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення.

Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим, якщо зазначені в абзаці другому цієї частини особи звернулися до неї з повідомленням про зникнення особи.

У заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зазначається інформація, що може сприяти розшуку такої особи.

У разі отримання інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи Національна поліція України зобов`язана інформувати Уповноваженого протягом трьох днів з моменту отримання такої інформації або заяви.

Відомості, зазначені у заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, підлягають внесенню до Реєстру в порядку, передбаченому цим Законом, протягом 24 годин після отримання Уповноваженим від Національної поліції України інформації про зникнення особи за особливих обставин або інформації про отримання заяви про розшук такої особи.

З метою отримання інформації, що може сприяти розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, Уповноважений надсилає запити на отримання інформації до органів державної влади (зокрема органів, уповноважених на облік та/або розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб, громадських об`єднань та міжнародних гуманітарних організацій, що можуть володіти необхідною інформацією.

Керівники органів державної влади (зокрема органів, уповноважених на облік та/або розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), органів місцевого самоврядування, їх посадові чи службові особи, а також керівники громадських об`єднань, до яких надійшов запит Уповноваженого на отримання інформації, зобов`язані повідомити Уповноваженого в письмовій формі про результати розгляду такого запиту в триденний строк з дня його одержання.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам.

Достовірною інформацією про смерть особи є результати аналізу і зіставлення інформації про вилучення людських останків, наданої пошуковими групами, посмертної інформації про такі останки, наданої бюро судово-медичної експертизи, інформації про профілі ДНК та результати зіставлення ДНК, надані ДНК-лабораторіями, з інформацією, що відома про особу, зниклу безвісти за особливих обставин. Ця інформація міститься у комплексному звіті про ідентифікацію.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).

Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно із ч. 4 ст. 285 Цивільного кодексу України у разі смерті фізичної особи члени її сім`ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, яка здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Детальний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом і що за наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам, які мають право звернутися до суду із заявою про оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством, а не про встановлення факту смерті особи, що зникла безвісти.

Водночас доказів подання ОСОБА_1 заяви Уповноваженому з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або до органів Національної поліції, про внесення відповідних даних до державного Реєстру, остання суду не надавала, хоча у заяві про встановлення факту смерті військовослужбовця зазначила таку обставину, як і не надала відомостей про заходи, які вживалися до розшуку військовослужбовця у передбаченому ст. 19 вказаного Закону порядку.

Висновок Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть військовослужбовця, як це передбачено ст. 21 Закону №2505-УШ від 27.04.2022 року, в матеріалах справи відсутній.

За таких обставин, передбачених законом підстав для встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_2 за наявними у справі письмовими доказами суд першої інстанції не має, оскільки, по - перше, останній визнаний уповноваженим органом безвісно відсутнім, по - друге - наявні у матеріалах справи письмові докази не свідчать про припинення розшуку безвісти зниклого, по - третє, відсутній висновок Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин про наявність обставин, що свідчать про смерть військовослужбовця.

Разом з тим, виходячи зі змісту ст. 43, 46 ЦК України, ст. 305, 306 ЦПК України, суд зазначає, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі №337/2489/23, від 28.02.2024 року у справі № 506/358/22 та від 13.03.2024 року у справі № 204/724/23.

За вказаних обставин Малиновський районний суд міста Одеси виснує про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - військовослужбовця ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України під час виконання ним бойового завдання.

При цьому, суд зазначає, що вказане судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися до суду у порядку окремого провадження із дотриманням процедури, визначеної Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Враховуючи викладене та керуючись ст. 89, 95, 258, 259, 263, 265, 315, 317, 352, 354, 355 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті особи - військовослужбовця на тимчасово окупованій території України відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 20.08.2024 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20.08.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук