ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 639/1706/24

провадження № 22ц/818/2810/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року в складі судді Марченка В.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» укладено договір позики №, відповідно до умов якого, товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у вигляді кредитної відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000, 00 грн в межах строку дії договору - 36 календарних місяців, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно умов договору. Кредитодавцем перераховано грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн.

14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14.07.2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № від 14 вересня 2019 року, що укладено з ОСОБА_1

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в тому числі за договором позики № від 14 вересня 2019 року, що укладений з ОСОБА_1 .

Зазначив, що заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 73 209, 00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 69 209,00 грн.

Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності товариство просив стягнути заборгованість у розмірі 48 476,00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» - 44 476,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № від 14 вересня 2019 року в розмірі 48 476,00 грн, судовий збір - 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу - 13 000,00 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року в задоволенні позовної заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належну оцінку доказам у справі, не звернув увагу на те, що сума кредиту в розмірі 4 000,00 грн була перерахована на платіжну картку, яка була зазначена відповідачем у заявці-анкеті на отримання третього траншу кредиту, що підтверджується квитанцією за сплату № 45189201 від 22 грудня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 22 грудня 2019 року о 17:50 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 4 000,00 грн на картку НОМЕР_1 , а також підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» від 14 липня 2021 року, адресованим Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Вказав, що виписку по рахунку позичальника може сформувати та надати банк, що обслуговує картковий рахунок відповідача за запитом самого відповідача, як клієнта банку або на вимогу суду. Оскільки кошти було перераховано на рахунок банку, в якому у відповідача відкритий такий рахунок, позивач, на відміну від відповідача, не має доступу до такої інформації. Таким чином, товариством були надані достатні та допустимі докази щодо перерахування кредитних коштів відповідачу та щодо підтвердження розміру заборгованості за договором позики.

Разом з апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» подав клопотання про витребування доказів, яке мотивовано тим, що судом першої інстанції не були визнані докази на підтвердження отримання відповідачем позики, тому існує необхідність у витребуванні інформації щодо того, чи емітована платіжна картка, на яку був перерахований кредит на ім`я відповідача, а також виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до зазначеної платіжної картки. Зазначив, що отримати такі докази самостійно не має можливості, тому вважає за необхідне звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів на стадії апеляційного оскарження.

Просив витребувати у Акціонерного товариства «Сенс Банк» інформацію, чи видавалась ОСОБА_1 платіжна картка НОМЕР_1 ; докази зарахування на картку НОМЕР_1 кредитних коштів в сумі 4 000,00 грн, які 22 грудня 2019 року о 17:50 були на неї перераховані (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку); ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_1 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про витребування доказів необхідно залишити без задоволення на підставі частини 2, 3 статті 367 ЦПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн, а тому відсутні підстави і для нарахування відсотків за кредитним договором.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , за умовами якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MONEYBOOM», які є невід?ємною частиною договору, а позичальник зобов?язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами.

За пунктами 1.2 -1.5 цього договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, першого траншу кредиту, додатку N?3 та додатку N?4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку N?1 та додатку N?2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку N?3 та додатку N?4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Мета отримання кредиту - для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000,00 грн.

Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (траншем) заборгованості 1,75 %.

За пунктами 1.10.2, 1.14 максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 5s7w5s, він містить його податковий номер, адресу.

22 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписав заявку-анкету на отримання кредиту, а саме сума кредиту - 4 000,00 грн, термін кредиту - 30 днів, реквізити банківської картки - НОМЕР_2 .

22 грудня 2019 року ОСОБА_1 також підписав пропозицію та акцепт на оферту на надання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 22 грудня 2019 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 вересня 2019 року (оферта), за умовами яких розмір кредиту (траншу) 4 000,00 грн; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 вересня 2019 року - 3 роки; відсоткова ставка - 1,225% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка - 447,125%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 14 700,00 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) - 447,125%.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № від 14 вересня 2019 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», акцепт договору позичальника 0І9u9s, час відправки ідентифікатора позичальнику 14 вересня 2019 року, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 46.

За листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» від 14 липня 2021 року, адресованим Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» зазначено, що з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позики, право вимоги яких відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» згідно з відповідним договором факторингу, надано інформацію про ОСОБА_1 .

Також матеріали справи містять квитанцію за сплату № 45159201 від 22 грудня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 22 грудня 2019 року о 17:50 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 4 000,00 грн на картку НОМЕР_1 .

14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників.

З реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/2021 від 14 липня 2021 року вбачається, що також відступлено право вимоги за договором позики № від 14 вересня 2019 року, який укладено з ОСОБА_1 , дата закінчення договору - 21 січня 2020 року, сума виданого кредиту - 4 000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту - 4 000,00 грн, заборгованість за процентами - 39 319,00 грн, загальна сума заборгованості за кредитом - 43 319,00 грн.

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в тому числі за договором позики № від 14 вересня 2019 року, що укладений з ОСОБА_1 .

З реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що також відступлено право вимоги за договором позики № від 14 вересня 2019 року, який укладено з ОСОБА_1 , сума заборгованості за основним зобов`язанням - 4 000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами - 69 209,00 грн, загальна сума заборгованості -73 209,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» зазначив, що у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 73 209, 00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 69 209,00 грн.

Разом з тим товариство просив стягнути заборгованість у розмірі 48 476,00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» - 44 476,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 вересня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписав його одноразовим ідентифікатором 5s7w5s, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

За змістом зазначеної норми підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) тощо.

Проте, колегія суддів зазначає, що квитанція за сплату № 45159201 від 22 грудня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), за якої 22 грудня 2019 року о 17:50 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 4 000,00 грн на картку НОМЕР_1 , не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу.

Також, позивачем не надано до суду першої інстанції банківської виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит в розмірі 4 000,00 грн за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 вересня 2019 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять.

З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» умов договору позики щодо здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, вказаний позичальником у заявці.

Також, матеріали справи не містять даних, що підтверджують належність електронного платіжного засобу, зокрема номер платіжної картки НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 .

Відтак, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача у договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 вересня 2019 року відсутня. Інших належних та допустимих доказів щодо цього матеріали справи не містять та товариством їх не надано.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів про те, що позивачем надано кредит відповідачу у розмірі 4 000,00 грн шляхом перераховування коштів на банківську картку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 26 серпня 2024 року.