ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 643/1260/23

провадження № 22ц/818/2375/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2023 року в складі судді Скотаря А.Ю. по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання

в с т а н о в и в:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2023 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено.

На вказане рішення суду 09 травня 2024 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 14 травня 2024 року справу витребувано з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 16 травня 2024 року.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку, яке мотивовано тим, що ані позовної заяви, ані ухвалу про відкриття провадження у справі, ані рішення суду він не отримував від суду, оскільки відправлення повернуті до суду не отриманими, а про оскаржуване рішення дізнався з Єдиного порталу державних послуг, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначив, що копію оскаржуваного рішення отримала його представниця лише 15 квітня 2024 року (а.с.25).

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому строк 10 днів для надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин пропуску строку з наданням відповідних доказів щодо цього з дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку не можуть бути визнані поважними, оскільки ним пропущений строк на оскарження рішення суду більш як на рік з дня ухвалення рішення. Судом першої інстанції кореспонденція у справі направлялась на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 та повернута з довідкою Укрпошти «Причина повернення: адресат відсутній за вказаною адресою; за закінченням терміну зберігання» (а.с.13,18-19), що свідчить про те, що він був повідомлений про розгляд справи. ОСОБА_1 не наведено інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження та обставин щодо пропуску строку, за якими він був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі апеляційної скарги, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав апеляційну скаргу у передбачений законом строк та які б виправдали пропуск строку значної тривалості (більше 1 року). Оскільки ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу після спливу присічного річного строку, тому апелянту необхідно довести суду апеляційної інстанції обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, за наявності яких у цьому випадку строк на апеляційне оскарження може бути поновлений.

Копія вказаної ухвали судді неодноразово, а саме 23 травня 2024 року, 24 червня 2024 року, 29 липня 2024 року, направлялась судом апеляційної інстанції на адресу ОСОБА_1 , однак повернута без вручення з довідками Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Разом з тим, копія вказаної ухвали судді отримана представницею ОСОБА_1 адвокатом Верещака Н.В. 02 серпня 2024 року, що підтверджується поштовим повідомленням, а також 21 травня 2024 року доставлена до її електронного кабінету, що підтверджується довідкою.

Однак, ОСОБА_1 вказані в ухвалі недоліки до теперішнього часу не усунуто. Заяв про поновлення строку, про продовження строку на усунення недоліків або інших клопотань, пов`язаних з апеляційною скаргою, від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Також, відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Складовою принципу правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду ухвалено 12 квітня 2023 року, тоді як ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу лише 09 травня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду понад рік з дня ухвалення судового рішення.

При цьому, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, адже направлені судом першої інстанції копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви повернуті до суду з причини відсутності адресата.

Викладені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку, як вже зазначалось, не свідчать про існування обставин непереборної сили, які перешкоджали йому здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

На виконання ухвали судді про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не надав заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин пропуску строку, не довів суду апеляційної інстанції обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, за наявності яких у цьому випадку строк на апеляційне оскарження може бути поновлений.

За таких умов, слід дійти висновку, що виняткових підстав для поновлення строку, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України, апелянтом не наведено, а сама по собі поважність причин пропуску строку не підлягає оцінці судом з урахуванням пропуску ним строку на апеляційне оскарження понад рік з дня складання повного тексту оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства та фактичні обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів виходить із того, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на підставі положень частини другої статті 358 ЦПК України, адже апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, та апелянтом не підтверджено наявності виняткових підстав для поновлення строку, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України.

У разі відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2023 року в складі судді Скотаря А.Ю. по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_1 4026,00 грн, сплачених 08 травня 2024 року за квитанцією 6125-5437-3719-3891 АТ «Таскомбанк» на рахунок UA0020661, одержувач платежу ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, ЄДРПОУ одержувача 37874947, банк одержувача Казначейство України (ел. адм. подат.).

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги з додатками та квитанцію, долучити до матеріалів справи їхні копіі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова