Номер провадження: 22-ц/813/1121/24
Справа № 522/3803/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС Банк»,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2023 року,

за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійними, визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію права власності та відновлення запису про державну реєстрацію

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійними, визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію права власності та відновлення запису про державну реєстрацію, визнання права іпотеки, в обґрунтування якого зазначило, що 21 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 800003208, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 306400 доларів США. За вказаним договором у ОСОБА_3 утворилась заборгованість, яка стягнута рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-4652/11, на виконання якого 18 жовтня 2014 року виданий виконавчий лист на суму 2462576,91 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом про визнання припиненими зобов`язань за кредитним та іпотечним договором. У межах справи № 522/13021/16-ц рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Після набуття чинності вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2018 року здійснила відчуження спірної квартири на користь ОСОБА_2 , яка передала вказану квартиру в іпотеку ОСОБА_5 .

22 липня 2020 року Верховний Суд скасував рішення судів у справі 522/13021/16-ц та прийняв нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним та іпотечним договором відмовив.

30 липня 2021 року ОСОБА_2 здійснила відчуження спірної квартири на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Позивач вважає, що скасовані рішення суду у справі № 522/13021/16-ц, якими припинене право іпотеки щодо спірної квартири, не породжують жодних правових наслідків, належне банку право іпотеки має бути захищене шляхом визнання за ним цього права, визнання недійсними всіх договорів, укладених після набуття чинності рішення суду у справі № 522/13021/16-ц, а також шляхом скасування відповідних рішень державних реєстраторів, скасування відповідних записів про державну реєстрацію та відновлення реєстраційних записів щодо спірної квартири станом на 21.02.2008 року.

Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 748, виданий 03.07.2018, видавник: Тиквенко М.О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу згідно якого здійснено продаж (Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 214.5, житлова площа (кв.м): 122.9, адреса: АДРЕСА_1 , покупець ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, квартири, серія та номер: 840, виданий 30.07.2021, видавник: Криворотенко Л.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу згідно якого здійснено продаж (Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 214.5, житлова площа (кв.м): 122.9, адреса: АДРЕСА_1 , покупець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер: 987, виданий 04.07.2018, видавник: ПН ОМНО ОСОБА_6 Іпотекодержатель: ОСОБА_4 , Іпотекодавець: ОСОБА_2 , (Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 214,5, житлова площа (кв.м): 122.9, адреса: АДРЕСА_1 .

Скасувати записи про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:

- номер запису про право власності: 26873279; Дата, час державної реєстрації: 03.07.2018 15:23:52, вчинений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41877934 від 03.07.2018 15:40:40, приватний нотаріус Тиквенко Марина Олексіївна, Одеський мiський нотаріальний округ, Одеська обл.

- номер запису про право власності: 43250031; Дата, час державної реєстрації: 30.07.2021 12:55:49, вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59573973 від 30.07.2021 13:00:48, приватний нотаріус Криворотенко Людмила Іванівна, Одеський мiський нотаріальний округ, Одеська обл.

- номер запису про право власності: 26891639; Дата, час державної реєстрації: 04.07.2018 15:38:16, вчинений на пiдставi рiшення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41898131 від 04.07.2018 15:39:18, приватний нотаріус Горда Ірина Володимирівна, Одеський міський нотаріальний округ. Одеська обл.

Відновити запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: (номер запису: 2830803; дата, час державної реєстрації: 21.02.2008 18:07:47) шляхом скасування запису про припинення іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: (Дата, час державної реєстрації: 02.03.2018 16:11:52).

Відновити запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: (номер запису: 2830723; Дата, час державної реєстрації: 21.02.2008 18:04:36) шляхом скасування запису про припинення обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: (Дата, час державної реєстрації: 02.03.2018 16:03:04).

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41877934 від 03.07.2018 15:40:40, приватний нотаріус Тиквенко Марина Олексіївна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59573973 від 30.07.2021 13:00:48, приватний нотаріус Криворотенко Людмила Іванівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41898131 вiд 04.07.2018 15:39:18, приватний нотаріус Горда Ірина Володимирівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.

Відновити запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (витребувати, визнати право власності) за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 нерухоме майно Загальна площа (кв. м): 214.5, житлова площа (кв. м): 122.9, адреса: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 2830132: дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 17:35:51) вчинений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6680685 від 11.10.2013 12:35:49, ОСОБА_7 , Одеське міське управління юстиції Одеська обл.

Визнати право іпотеки Акцiонерне товариство "Альфа-Банк" на нерухоме майно: Загальна площа (кв. м): 214.5, житлова площа (кв.м): 122.9, адреса: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» (Акціонерного товариства «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійними, визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію права власності та відновлення запису про державну реєстрацію, визнання права іпотеки, відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову та заходи зустрічного забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 12 травня 2022 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що що ОСОБА_1 користується презумпцією добросовісного набувача і набула право власності на спірну квартиру вільну від зареєстрованих обтяжень. Позивач не обґрунтовував свої позовні вимоги до ОСОБА_1 її недобросовісністю, жодних фактів недобросовісності та доказів на їх підтвердження в позовній заяві не навів.

Відповідач ОСОБА_1 придбала спірну квартиру вільною від будь-яких зареєстрованих обтяжень. Згідно з пунктом 2.1. договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продаж квартири вчинено 3819156 гривень, які отримані ОСОБА_2 до укладення договору шляхом безготівкового розрахунку через ПАТ «РВС Банк». В пункті 1.6. цього ж договору встановлено, що покупець особисто оглядав спірну квартиру. Нотаріусом до укладення договору перевірено відсутність обтяжень та зареєстрованих прав третіх осіб щодо предмета купівлі-продажу.

Посилання позивача на пов`язаність ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ці особи спільно володіють та керують підприємством ТОВ «Флеш-Плюс» суд першої інстанції не прийняв, оскільки у спірних правовідносинах, правове значення можуть мати лише обставини, які можуть свідчити про недобросовісність останнього набувача спірного майна, а саме - ОСОБА_1 .

Судом не досліджувалося клопотання відповідачів про пропуск строку позовної давності, у зв`язку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволеною за необґрунтованістю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Сенс Банк», просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство ««Сенс Банк», не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що ОСОБА_3 здійснила відчуження нерухомого майна маючи значну непогашену заборгованість перед позивачем. Наявність вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_3 діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду інших осіб, оскільки відчуження належного їй майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Зауважує, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Звертає увагу на перелік судових процесів, які проводилися між сторонами, під час відчуження іпотечного майна.

Посилається на пов`язаність ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ці особи спільно володіють та керують підприємством ТОВ «Флеш-Плюс», тому укладені між ними правочини є фраудаторними.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.03.2023 року відкрито апеляційне провадження та відповідачам роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024 року в даній справі визначено головуючим суддю Коновалову В.А.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що єдиним належним способом захисту серед усіх заявлених позовних вимог у правовідносинах, в яких іпотекодержатель домагається відновлення свого права на іпотечне майно, є лише визнання права іпотеки.

Зазначає, що ОСОБА_1 користується презумпцією добросовісного набувача і набула право власності на спірну квартиру вільну від зареєстрованих обтяжень. Позивач не обґрунтував свої вимоги до ОСОБА_1 її недобросовісністю, жодних фактів її недобросовісності та доказів на їх підтвердження в позовні й заяві не навів. Позовна заява містить лише доводи щодо недобросовісності ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Вважає доводи позивача про наявність недобросовісності в діях ОСОБА_3 такими що не відповідають дійсності.

Акціонерне товариство «Сенс Банк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, шляхом отримання судової повістки 10.06.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Мухамеджанов О.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Левіт В.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав.

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині вимог про визнання недійсними договорів-купівлі продажу спірної квартири та іпотеки від 04.07.2018 року, вимоги про визнання недійсним рішень державних реєстраторів та вимоги про скасування та поновлення записів про речові права на нерухоме майно суд першої інстанції, виходив з неналежного способу захисту, оскільки належним способом захисту є звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.

Щодо вимоги про визнання права іпотеко держателя, то суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 користується презумпцією добросовісного набувача і набула право власності на спірну квартиру вільну від зареєстрованих обтяжень. Позивач не обґрунтовував свої позовні вимоги до ОСОБА_1 її недобросовісністю, жодних фактів недобросовісності та доказів на їх підтвердження в позовній заяві не навів.

Відповідач ОСОБА_1 придбала спірну квартиру вільною від будь-яких зареєстрованих обтяжень. Згідно з пунктом 2.1. договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продаж квартири вчинено 3819156 гривень, які отримані ОСОБА_2 до укладення договору шляхом безготівкового розрахунку через ПАТ «РВС Банк». В пункті 1.6. цього ж договору встановлено, що покупець особисто оглядав спірну квартиру. Нотаріусом до укладення договору перевірено відсутність обтяжень та зареєстрованих прав третіх осіб щодо предмета купівлі-продажу.

Посилання позивача на пов`язаність ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ці особи спільно володіють та керують підприємством ТОВ «Флеш-Плюс» суд першої інстанції не прийняв, оскільки у спірних правовідносинах, правове значення можуть мати лише обставини, які можуть свідчити про недобросовісність останнього набувача спірного майна, а саме - ОСОБА_1 .

Судом не досліджувалося клопотання відповідачів про пропуск строку позовної давності, у зв`язку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволеною за необґрунтованістю.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 800003208, за умовами якого банк зобов`язався надати боржнику кредит у сумі 306 400,00 доларів США, а боржник ОСОБА_3 зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 800003208-И, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з чотирьох кімнат загальною площею 214,5 кв.м та житловою площею 122.9 кв.м.

Позивач звертався із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2012 року по справі № 2-4652/11 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 05 березня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» задовольнив, стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором № 800003208 від 21.02.2008 року в сумі 2462576,91 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 2297424,14 грн; - заборгованість за відсотками - у сумі 130187 гривня 35 коп.; - заборгованість за пеню 34965 гривня 42 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.10.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 року змінено, в частині солідарного стягнення відмовлено у позові, а в решті - залишено без змін. На виконання зазначеного рішення Приморського районного суду м. Одеси видано виконавчий лист від 18 жовтня 2014 року по справі № 2-4652/11.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року у справі № 522/13021/16-ц, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2017 року, визнано зобов`язання за кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_3 припиненими. Припинено іпотеку за договором іпотеки від 21 лютого 2008 року, який укладено між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_3 , та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 321.

03 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О., за умовами якого ОСОБА_3 здійснила відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2

04 липня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу І.В. Гордою, предметом якого є квартира загальною площею 214,5 кв.м та житловою площею 122.9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року у справі № 522/13021/16-ц, та постанова апеляційного суду Одеської області від 21.12.2017 року скасовані, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення зобов`язання за кредитним та іпотечним договором відмовлено.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року у задоволенні позову ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_3 , яка також представляє інтереси неповнолітньої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року.

29.07.2021 року за заявою Іпотекодержателя ОСОБА_5 , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. за № 824 обтяження спірної квартири іпотекою припинено.

30 липня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., за умовами якого ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, за наведених умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) вказала, що виключення запису про обтяження (зокрема на підставі судового рішення) саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. У такому разі запис про іпотеку підлягає відновленню. Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення (пункти 9.11, 9.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20)).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.02.2022 року, 21.02.2008 року державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Цапок І.В. внесено запис про обтяження, підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер: 321, виданий 21.02.2008 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чапський А.Е.; особа майно /права якої обтяжуються ОСОБА_3 .

02.03.2018 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек державним реєстратором комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Антоненко О.С. внесено запис про припинення обтяження, підстава: постанова Одеського апеляційного суду від 21.12.2017 року, справа 522/13021/16-ц.

04.07.2018 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек внесено запис про обтяження, підстава договір іпотеки серія та номер 987, від 04.07.2018 року, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда І.В.

29.07.2021 року на підставі заяви про повне виконання зобов`язань, серія та номер 824, виданий 29.07.2021 року, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек запис про припинення обтяження.

У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо іпотека припинена у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, то подальше скасування рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, не впливає ані на чинність договору купівлі-продажу, ані на чинність іпотеки. Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57)).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині вимог про визнання недійсними договорів-купівлі продажу спірної квартири та іпотеки від 04.07.2018 року, вимоги про визнання недійсним рішень державних реєстраторів та вимоги про скасування та поновлення записів про речові права на нерухоме майно суд першої інстанції, виходив з неналежного способу захисту, оскільки належним способом захисту є звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно потрібно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Тому у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

Виходячи з обставин цієї справи, позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», вважає себе іпотекодержателем спірного нерухомого майна та вважає, що його право порушене.

Відмовляючи у задоволенні позову позивачу у частині вимог про визнання права іпотеки на спірну квартиру, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 користується презумпцією добросовісного набувача і набула право власності на спірну квартиру вільну від зареєстрованих обтяжень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справах «Rysovskyy v. Ukraine», заява № 29979/04; від 16 лютого 2017 року «Kryvenkyy v. Ukraine»,заява № 43768/07).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Отже, положеннями частини другої статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, за якою право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не передбачена законом.

Факт неправомірності набуття права власності, якщо це не передбачено законом, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності передбачає його законність і добросовісність.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340).

Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19)).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент укладення відповідачкою ОСОБА_1 (останнім набувачем) договору купівлі-продажу квартири від 30 липня 2021 року, в реєстрі відсутні відомості про права інших осіб на це нерухоме майно (спірну квартиру) або їх обтяження.

Згідно з пунктом 2.1. договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продаж квартири вчинено 3819156 гривень, які отримані ОСОБА_2 до укладення договору шляхом безготівкового розрахунку через ПАТ «РВС Банк». В пункті 1.6. цього ж договору встановлено, що покупець особисто оглядав спірну квартиру. Нотаріусом до укладення договору перевірено відсутність обтяжень та зареєстрованих прав третіх осіб щодо предмета купівлі-продажу.

Зазначені обставини свідчать про те, що укладаючи 30 липня 2021 року договір купівлі-продажу спірної квартири, стосовно якої в Державному реєстрі були відсутні будь-які застереження про іпотеку/обтяження відповідач ОСОБА_1 не мала обґрунтованих сумнівів щодо існування прав чи обтяжень на це майно, тому ОСОБА_1 набула спірне нерухоме майно (квартиру) вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень і є його добросовісним набувачем.

В позовній заяві Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерного товариства «СЕНС Банк», не викладені обставини та не надано доказів щодо недобросовісності відповідача ОСОБА_1 під час набуття у власність спірної квартири.

Як і в апеляційній скарзі позивач не обґрунтовував недобросовісність ОСОБА_1 , жодних фактів недобросовісності та доказів на їх підтвердження не навів.

Отже позивач не доводив недобросовісності набуття ОСОБА_1 спірної квартири, хоча, виходячи з характеру цивільно-правового спору, саме позивач мав довести недобросовісність відповідача ОСОБА_1 під час набуття у власність спірного майна як визначальну підставу для задоволення вимоги про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна.

Схожі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 201/1968/22 (провадження № 61-5424св23).

Отже, у цій справі презюмується, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної квартири, що унеможливлює задоволення вимоги позивача про визнання його іпотекодержателем нерухомого майна. Протилежного позивач не доводив ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі.

Посилання скаржника на те, що правочин, укладений між іпотекодавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є фраудаторним, не спростовують добросовісність останнього набувача спірного майна - відповідачки ОСОБА_1 .

Не спростовують вірних висновків суду по суті спору доводи скарги про невиконані кредитні зобов`язання позичальника ( ОСОБА_3 ), оскільки такі не підлягають перевірці в межах пред`явленого позову.

Посилання скаржника на постановуВеликої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) колегія суддів не приймає з огляду на те, що у вказаній постанові викладено висновок, що оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за іпотекодержателем, заявлені ним позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення. Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже судове рішення про задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою.

Таким чином, вказана постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 року, не є релевантною до спірних правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність судових спорів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, розгляду справи про визнання припиненим правочину що, на думку скаржника, свідчить про можливість отримання ОСОБА_1 вказаної інформації, колегія суддів відхиляє, як такі, що ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова