У Х В А Л А

Справа №377/650/24

Провадження №2-з/377/17/24

21 серпня 2024 року суддя Славутицького міського суду Київської області Теремецька Н.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

У С Т А Н О В И Л А:

19 серпня 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій вона, посилаючись на статті 2, 9, 43-44, 149-152 ЦПК України, просить:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших виплат у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 ;

- заборонити комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших виплат у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .

Подана заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Бахмут Донецької області загинув син заявника ОСОБА_1 - військовослужбовець ОСОБА_3 в результаті мінометного та стрілецького обстрілів з боку противника. Внаслідок загибелі сина у заявника та в ОСОБА_2 (батька ОСОБА_3 ) виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану». Заявник, як мати загиблого ОСОБА_4 , не згодна з тим, що ОСОБА_2 отримуватиме будь-яку допомогу, як член сім`ї загиблого військовослужбовця, адже ОСОБА_2 , починаючи орієнтовно з 1997 року жодним чином не брав участі у вихованні сина, аліменти не сплачував, жодної допомоги не надавав, зловживав алкогольними напоями, а також не надав допомоги ні на поховання загиблого сина, ні на придбання та встановлення пам`ятника. Заявник має намір звернутися до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки членом сім`ї він не був, починаючи з 9-річного віку сина, оскільки він залишив сина, вихованням та його утриманням він не займався, аліменти не сплачував, життям сина не цікавився. Невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною першою статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Як вбачається із пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

За змістом пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших виплат у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , а також заборони комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших виплат у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_1 , як на обґрунтування обраного виду забезпечення позову, посилається на те, що ОСОБА_2 , який є батьком її загиблого сина ОСОБА_3 , не брав участі у вихованні сина, аліменти не сплачував, жодної допомоги не надавав, зловживав алкогольними напоями, а також не надав допомоги ні на поховання загиблого сина, ні на придбання та встановлення пам`ятника, і вона має намір звернутися до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки він не являвся членом сім`ї її загиблого сина.

Як вбачається із поданої заяви про забезпечення позову між заявником ОСОБА_1 , яка є матір`ю військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , що загинув в період дії воєнного стану, та його батьком ОСОБА_2 виник спір щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців в період дії воєнного стану визначається Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженим наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 176/39232.

З пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» видно, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, :

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

Відповідно до пункту 2, 3 статті 16-1 вказаного Закону за наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

Згідно з пунктом 4 статті 16-1 вказаного Закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Відповідно до пункту 1.2. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 176/39232( далі - Порядк), ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).

Як вбачається з пункту 3.1. Розділу ІІІ Порядку районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати. Доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД (додаток 3), подається за підпорядкованістю у обласний (Київський міський) ТЦКСП;

Розділом IV Порядку визначено алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД.

Відповідно до пункту 4.1. Розділу IV Порядку члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.

Згідно з пунктом 4.2. Розділу IV Порядку районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням.

Пунктом 4.3. Розділу IV Порядку визначено, що обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2). Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).

Як вбачається з пункту 4.4. Розділу IV Порядку Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану. Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції.

В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.

За змістом пункту 4.5. Розділу IV Порядку після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП.

Відповідно до пункту 4.6. Розділу IV Порядку районні (міські) ТЦКСП, які здійснювали оформлення документів для призначення ОГД повідомляють заявників (з дотриманням вимог чинного законодавства щодо захисту персональних даних) про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання).

Пунктом 4.8. Розділу IV Порядку передбачено, що виплата ОГД здійснюється обласним (Київським міським) ТЦКСП на підставі наказу (додаток 7) не пізніше 5 робочих днів з дня відкриття асигнувань шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку державного сектору, зазначений отримувачем допомоги у своїй заяві.

Виходячи з наведеного, ІНФОРМАЦІЯ_1 не вчиняє дії щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших виплат у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Згідно з листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.07.2024 пакет документів ОСОБА_2 був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 09.07.2024 за вихідним № 3671 для подальшого направлення зазначених документів на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, в разі виникнення спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, для забезпечення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, пунктом 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено призупинення органом, уповноваженим здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, виплати такої одноразової грошової допомоги до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, вважаю, що зазначені в заяві про забезпечення позову вимоги суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку і умовам призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 176/39232, і не можуть бути застосовані у межах заходів забезпечення позову.

За таких обставин, заявлені вимоги щодо забезпечення позову є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, статтями 149-150, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена і підписана 21 серпня 2024 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька