БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/2544/22 провадження № 2-р/361/5/24
У Х В А Л А

«17» липня 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Василишина В.О.,

за участі секретаря судових засідань Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану від її імені адвокатом Гуменюком Олександром Володимировичем, про роз`яснення рішення суду у справі № 361/2544/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про захист прав споживачів, визнання бездіяльності незаконною, а також про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебувала вищевказана цивільна справа.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

09 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гуменюк О.В. звернувся до суду з даною заявою, в якій просить роз`яснити судове рішення в частині позовної вимоги щодо зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, а саме чи має при цьому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» провести таку реструктуризацію із врахуванням зміни строку основного зобов`язання з 01 травня 2009 року (без проведення нарахувань відсотків та пені після зміни строку основного зобов`язання) з огляду на зміст позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.

Частиною третьою статті 271 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. 17 липня 2024 року позивач

ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що заяву про роз`яснення рішення підтримує. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду неповідомлені.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У пункті 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю.

Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 також наголошує на тому, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Пунктом 21 вказаної постанови передбачено, що роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З матеріалів справив вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, визнано незаконною бездіяльність ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» щодо не проведення реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року (укладеним між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 ); зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року (укладеним між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 ) відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2015 року № 1734-VIII.

Відповідно до пункту 1.2 договору кредиту № 436-006/07Р, укладеного 24 липня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 строк його дії становить 24.07.2022 року.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

За частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з пунктом 6.1.11 кредитного договору визначено, що протягом строку дії даного договору позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати комунальні платежі і вартість спожитої електроенергії по об`єкту нерухомого майна, переданого в іпотеку відповідно до пункту 3.1 даного договору.

При цьому пунктом 9.4 договору встановлено, що при невиконанні позичальником пункту 6.1.11 даного договору строк користування грошовими коштами, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково, на 30-й день прострочення по сплаті комунальних платежів та/або електроенергії.

Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості (в даному випадку заборгованість зі сплати комунальних платежів), а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає Банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. Більше того, зазначена умова договору нав`язана самим банком. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (Рішення КСУ від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011).

Кредитний договір від 24 липня 2007 року за своєю правовою природою є договором приєднання в розумінні статті 634 ЦК України, отже його зміст та умови розробляє сам кредитодавець, у позичальника не існує фактичної можливості вплинути на його умови, а тим більше їх змінити.

Сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

У даному випадку слід взяти до уваги вимогу-претензію про оплату боргу за послуги теплопостачання, надіслану позивачу Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритеплоенергомережа» листом від 08 вересня 2009 року. Відповідно до вказаної вимоги претензії за послуги теплопостачання по квартирі АДРЕСА_1 рахується заборгованість за 5 місяців у розмірі 743 грн. 68 коп. Заборгованість по сплаті послуг з теплопостачання виникла з 01 квітня 2009 року.

Отже, у силу положень пунктів 6.1.11 та 9.4 кредитного договору договір припинив свою дію з 01 травня 2009 року.

З припиненням договору кредитодавець, з урахуванням положень частини другої статті 1050 ЦК України,втратив право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та обумовлену у договорі неустойку. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, банк не мав права здійснювати нарахування відсотків та пені за кредитним договором з 01 травня 2009 року.

Висновком науково-правничої експертизи з питання тлумачення окремих положень Закону України «Про споживче кредитування» (№1734-VIII) від 15 листопада 2016 року зробленим на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» від 10 лютого 1995 року № 51/95-ВР, наказу Міністерства освіти та науки України «Про проведення державної акредитації фізичних та юридичних осіб на право проведення наукової та науково-технічної експертизи» від 12 січня 2004 року № 12 доцентом, доктором філософії права, доцентом кафедри цивільного та трудового права Київського національного університету імені Вадима Гетьмана, членом Науково-консультативної ради при Верховному Суді ОСОБА_2 на запитання щодо обсягу (періоду) якої заборгованості необхідно погасити боржнику до дня проведення реструктуризації: по зобов`язаннях за договором чи по зобов`язаннях, які виникли на підставі вимоги про дострокове стягнення, відповів, що згідно з положеннями Закону України «Про споживче кредитування» (№1734-VIII від 15 листопада 2016 року) обов`язковій реструктуризації підлягає заборгованість за договором станом на 01 січня 2014 року (крім пені), без врахування заборгованості, яка достроково виникла внаслідок вимоги кредитора про дострокове її стягнення, оскільки пред`явивши вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором Банк в односторонньому порядку змінює порядок, умови та строк дії такого договору, в тому числі позбавляється права в подальшому вимагати проценти за ним та періодичні платежі за тілом кредиту згідно з графіком.

Враховуючи наведе, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви та роз`яснення рішення суду. При цьому суд враховує, що при зверненні до суду позивачем заявлено вимогу про проведення реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року, право вимоги за яким відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 12 жовтня 2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до підпунктів

10, 11 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням зміни строку основного зобов`язання з 01 травня 2009 року (без проведення нарахувань відсотків та пені після зміни строку основного зобов`язання), а позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 260, 271 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Роз`яснити, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

12 травня 2023 року у справі № 361/2544/22 зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року (укладеним між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 ) відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2015 року № 1734-VIII зурахуванням зміни строку основного зобов`язання з 01 травня 2009 року (без проведення нарахувань відсотків та пені після зміни строку основного зобов`язання).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин