Справа № 472/865/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" серпня 2024 р. селище Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Кучерявенка С.С.,
присяжних Негрецького І.О., Луб`янової В.М.,
за участю секретаря Чорної О.В.,
особи, стосовно якої
розглядається заява ОСОБА_2 ,
адвоката Губської Ю.О.,
заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_1 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її рідним братом, який з дитинства страждає на психічне захворювання, з приводу чого знаходиться на обліку у лікаря психіатра Веселинівської районної лікарні з діагнозом помірна розумова відсталість.
В результаті обстеження медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 визнано особою з інвалідністю ІІ групи з 01.08.2013 року, з дитинства, безстроково, непрацездатний.
Його психічний розлад впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого він не в змозі самостійно здійснювати догляд за собою, розуміти фактичні дії своєї поведінки, самостійно приймати усвідомлені рішення.
Вона, як сестра, займалась питанням допомоги братові у його життєдіяльності, але коли пішла офіційно працювати в іншому населеному пункті, то фактично цю функцію взяв на себе її чоловік ОСОБА_1 , який господарює по дому та доглядає за братом.
У зв`язку з тим, що її брат не може самостійно забезпечити собі нормальне життя та здійснювати самообслуговування, а тому через свій стан здоров`я постійно потребує стороннього догляду, просить визнати ОСОБА_2 недієздатним та встановити над ним опіку та призначити опікуна.
Ухвалою суду від 12.09.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження.
07.11.2023 року ухвалою суду призначено у справі судово- психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі.
20.05.2024 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №96 від 05.04.2024 року. Ухвалою суду від 23.05.2024 року відновлено провадження у справі.
В судовому засідані заявник ОСОБА_1 заяву підтримала повністю в тому ж обсязі та з тих же підстав, просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А.І. в судовому засіданні підтримав подання про можливість призначення опікуном громадянина ОСОБА_1 , не заперечував проти задоволення заявлених вимог та показав, що орган опіки та піклування вважає доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над братом дружини ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 створив сприятливі умови проживання особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства ОСОБА_2 .
Заінтересована особа ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, просив призначити його опікуном ОСОБА_2 .
Представник особи, яка визнається недієздатною ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просила заяву задовольнити.
Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , представника особи, яка визнається недієздатною ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , представника заінтересованої особи ОСОБА_6 , заінтересовану особу ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи з 01.08.2013 року , з дитинства, безстроково.
Психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок цього він не здатний розуміти фактичні дії своєї поведінки, самостійно приймати будь-які рішення.
Відповідно до висновку лікарської консультативної комісії КНП «Веселинівська РЛ» щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 11 від 06.03.2023 року, ОСОБА_2 має обмеження в самообслуговуванні, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, обмеження у працездатності , а тому потребує постійного стороннього догляду.
Згідно довідки психіатричного кабінету № 01-06/201 від 21.04.2023 року КНП «Веселинівська районна лікарня», ОСОБА_2 перебуває на обліку з діагнозом «Помірна розумова відсталість».
Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.
Згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року (з наступними змінами та доповненнями) під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку.
Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною.
Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду у порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.
Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності з умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.
За результатами судово-психіатричної експертизи № 96, яка проведена Миколаївською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 05.04.2024 року, ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад помірну розумову відсталість . За своїм психічним станом ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Кваліфікація експерта сумнівів не викликає.
Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_2 внаслідок психічного розладу здоров`я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що його потрібно визнати недієздатним.
Суд вважає можливим визначити строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною - два роки, з дня набрання цим рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка.
Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).
Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , виданого 02.08.1976 р. Веселинівським райбюро ЗАГС, в графі «Батько»- записаний ОСОБА_8 , в графі «Мати» записана ОСОБА_9 .
Згідно свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 25.12.1984 р. Відділом ЗАГС смт. Веселинове, в графі «Батько»- записаний ОСОБА_8 , в графі «Мати» записана ОСОБА_9 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 15.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , та змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».
Таким чином, з вищевказаних документів, вбачається, що заявниця ОСОБА_1 та недієздатний ОСОБА_2 є братом та сестрою.
Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1830/02-12 від 18.06.2019 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно Акту обстеження житлово-побутових умов життя дітей в сім`ї гр ОСОБА_1 від 24.07.2023 року, який проживає в АДРЕСА_2 , сім`я останнього складається з 3 чоловік: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Умови життя добрі.
Відповідно до довідок КНП «Веселинівської районної лікарні» Веселинівської селищної ради від 06.06.2023 р. ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у даному питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.
При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
При цьому, таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.
Відповідно до довідки № 1916/2 від 04.09.2023 року ОСОБА_1 з 08.06.2023 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до військово-лікарської комісії солдат ОСОБА_1 визнаний придатним для проходження військової служби, 11.08.2023 року було вручено повістку до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації. Оскільки за даною повісткою ОСОБА_1 не з`явився, дані обставини вказують на факт ухилення від призову а військову службу під час мобілізації.
Згідно рішення Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №87 від 27.04.2023 року та подання гр ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 може бути призначений опікуном над ОСОБА_2 , особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства.
Суд враховує, що подання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Веселинівської селищної ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 не містить належної мотивації.
Так, в поданні не зазначено, чому саме ОСОБА_1 , доцільно призначити опікуном, а не іншу особу, зокрема, сестру ОСОБА_1 , завницю по справі.
Будь-яких об`єктивних підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 у вказаному поданні не зазначено.
При цьому, жодних доказів про неможливість здійснення ОСОБА_1 обов`язків опікуна над її недієздатним братом ОСОБА_2 суду не надано.
Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , а подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення його опікуном оцінює як таке, що винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин щодо цього, та ґрунтується виключно на даних отриманих від заявника.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , через необґрунтованість та відсутності мотивації.
Разом з тим, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатною особою.
В цьому випадку, суд вважає за необхіне обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 тимчасово покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом, а самого ж недієздатного залишити під наглядом сестри ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.2 ст. 299 ЦПК України витрати з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.39-41, 55, 58, 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 295-300 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_1 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна- задовольнити частково.
Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , уродженця смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановити строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 недієздатним - два роки з дня набрання ним законної сили.
В задоволенні вимог ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 - відмовити.
Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Веселинівську селищну раду Вознесенського району (як орган опіки та піклування), залишивши його під наглядом сести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством.
Витрати за проведення судово-психіатричної експертизи (висновок судово-психіатричного експерта № 96 від 05.04.2024) в сумі 6180 грн. 36 коп. - віднести на рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2024 року .

Головуючий суддя С.С. Кучерявенко

Присяжні В.М. Луб`янова

І.О. Негрецький