Ухвала

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 214/3862/23

провадження № 61-10675ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію, компенсації за інфляційні втрати, 3% річних, пені, плати за абонентське обслуговування,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь основну суму боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 731 729,40 грн, 3 % річних у розмірі 3 494,90 грн, компенсацію за інфляційні втрати в розмірі 10 276,10 грн, пеню в розмірі 4 252,12 грн та плату за абонентське обслуговування в розмірі 130,50 грн.

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 02 лютого 2024 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість з оплати за надану послугу з постачання теплової енергії в сумі 84 606,56 грн, яка складається із: заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення в сумі - 62 553,85 грн; заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення нежитлового приміщення в сумі - 20 000,56 грн; суми компенсації за інфляцію, нараховану за заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 879,11 грн; суми компенсації за інфляцію, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення нежитлового приміщення - 291,03 грн; 3 % річних на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 298,98 грн; 3 % річних на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення нежитлового приміщення - 9,928 грн; пеню на заборгованість з оплати вартості на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 363,76 грн; пеню на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення нежитлового приміщення, тобто послуги на опалення загального користування - 120,35 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 25 червня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль» залишив без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року - без змін.

24 липня 2024 року АТ «Криворізька теплоцентраль» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 749 883,02 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останньої внаслідок прийняття таких судових рішень.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Разом із цим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію, компенсації за інфляційні втрати, 3 % річних, пені, плати за абонентське обслуговування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов