Справа №: 403/7/24
провадження №: 2/398/2447/24
"22" серпня 2024 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Шикаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2024 року зазначену справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 03 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику № 2773624, шляхом обміну електронними повідомленнями.
03 січня 2022 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 2773624 на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Н195, котрий останнім було введено/відправлено, було укладено договір про надання коштів у позику № 2773624 шляхом обміну електронними повідомленнями.ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти, однак останній належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення заборгованості.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 25 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін.
Позиція учасників справи
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
У відповідності з нормами ст. 280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Фактичні обставини, встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
З матеріалів справи судом встановлено, що 03 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику № 2773624 шляхом обміну електронними повідомленнями.
Відповідно до п.1.2 договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з паспортом споживчого кредиту ОСОБА_1 було надано кредит на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування кредитодацем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору, під 1,99 % в день за стандартною фіксованою процентною ставкою.
23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02.-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу.
Згідно п. 2.2. договору факторингу від 23 травня 2023 року № 01.02-25/23, укладений між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» останній передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про платіжні послуги» послуги з виконання платіжних операцій з рахунку/на рахунок користувача (крім платіжних операцій з електронними грошима), за умови що кошти для виконання платіжної операції надаються користувачу надавачем платіжних послуг на умовах кредиту віднесено до фінансових платіжних послуг .
Згідно з ст. 27 цього ж Закону, усі документи, що підтверджують надання платіжних послуг (виконання платіжних операцій), зберігаються надавачами платіжних послуг та їх комерційними агентами не менше п`яти років з дня припинення ділових відносин з клієнтом або з дня завершення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтом.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі.
Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Всупереч зазначеної вимоги закону позивачем не долучено жодних доказів, які б достовірно вказували на те, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором № 2773624 від 03 січня 2022 року виконав та перерахував грошові кошти на рахунок відповідача. Зокрема, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано суду меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, виписку по картковому рахунку, тощо. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази перерахування грошових коштів на користь відповідача, які б відповідали вимогам процесуального закону.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком».
Крім того, із копії реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02.-25/23 від 23 травня 2023, суд позбавлений можливості достовірно встановити чи є в цьому переліку відповідач, оскільки копія цього реєстру є непридатною до читання. А Витяг з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23 травня 2023 року суд розцінює як документ сформований одноосібно позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» з можливістю внесення до нього будь-яких даних, які фактично не підтверджені належними та допустимими доказами.
Крім того, Верховний Суд України у постанові від 14 червня 2018 року в справі №364/737/17 зазначив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.
Надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог копія договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту та розрахунок заборгованості не є достовірними, належними та, у своїй сукупності, достатніми доказами на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитним договором.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів перерахування коштів за кредитним договором відповідачу, а також того, що позивач дійсно отримав право вимоги до відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем.
Керуючись ст. 12, 13, 17, 76-80, 82, 139, 142, 206, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 22 серпня 2024 року.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .
Суддя І.П. Шинкаренко