Провадження №2-др/641/25/24 Справа № 641/2281/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2024 р. м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Грайворонського І.В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 641/2281/23

позивач: КП "Харківські теплові мережі"

відповідач: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Грайворонський І.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить ухвалити додаткове рішення по справі № 641/2281/23, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 06.07.2023 ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги теплопостачання за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року, складає 200 239,16 грн., що утворилась по об`єкту права власності відповідача нежитлові приміщення 3-го поверху № 275,276,276а, 277- 290, що розташовані в житловому будинку літ. «А-3» загальною площею 980,20 кв. по АДРЕСА_1 (далі - приміщення). Ухвалою від 27.02.2024 заочне рішення скасоване, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 30.07.2024 залишено позов без розгляду за заявою позивача. Зазначає, що залишення позову без розгляду було наслідком необґрунтованих дій представника позивача, оскільки ще з заяви про перегляд заочного рішення вбачалось, що спірне приміщення не належить ОСОБА_2 на праві власності. У відзиві відповідач навів орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу за представництво його інтересів у даній справі в сумі 15 000,00 гривень, з яких в суді першої інстанції 8000,00 грн., в суді апеляційної та касаційної інстанції по 3500,00 грн. відповідно, та навів застереження відповідно до змісту абзацу 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представником позивача до суду подано клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу від 07.08.2024 року та від 16.08.2024 року, в якому він просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заперечень вказує на те, що заявлений розмір витрат на надання правничої допомоги є занадто завищеним, враховуючи велику кількість практики Верховного Суду, сотні рішень судів першої та другої інстанцій, правове обґрунтування спірних правовідносин, та невелику складність справи.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

03.05.2023 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії у розмірі 200239,16 грн. за період з 01.12.2021 року по 01.04.2023 року та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року позовні вимоги позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Харківські теплові мережі" вартість спожитої теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 01.04.2023 року у розмірі 200239 грн. 16 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 3090 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грайворонського І.В.. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року скасовано і призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України.

30.07.2024 року представником позивача ОСОБА_3 до суду подано заяву, в якій він просив залишити без розгляду позовну заяву у справі № 641/2281/23 та вирішити питання про повернення сплаченого судового збору.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.07.2024 року позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії залишено без розгляду. Повернуто Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» сплачений судовий збір згідно платіжних інструкцій № 7662 від 20.04.2023 року в розмірі 2684,00 грн.; № 6539 від 04.04.2023 в розмірі 203,00 грн.; № 6540 від 04.04.2023 в розмірі 203,00 грн.

02.08.2024 року адвокатом Грайворонським І.В. через систему «Електронний суд» до суду подано заяву в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в він якому просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 - адвокатом Грайворонським І.В. надано договір про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) № 23-01/24 від 23.01.2024 року, укладений між адвокатом Грайворонським І.В. та ОСОБА_1 . Згідно вказаного договору, за виконання доручень згідно цього договору клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до цього договору.

31.01.2024 року адвокат Грайворонський І.В. та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) № 23-01/24 від 23.01.2024, згідно якої вартість наданих адвокатом послуг у даній справі становить 8000 грн.

Згідно акту виконаних робіт № 1 від 02.08.2024 року до договору про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) № 23-01/24 від 23.01.2024, адвокат надав клієнту наступні послуги: вивчив документи стосовно предмета спору (2 години); склав та подав заяву про перегляд заочного рішення від 06.07.2023 (3 години); склав та подав відзив на позовну заяву (4 години); склав та подав клопотання про долучення інформаційної довідки від 25.03.2024 в якості доказу (1 година); прибув в судові засідання за викликом суду 25.03.2024, 18.04.2024, 10.06.2024, 30.05.2024 (3 години); склав та подав заяву про ухвалення додаткового рішення (3 години).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Отже, нормою ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок саме необґрунтованих дій позивача. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Схожий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 по справі № 148/312/16-ц, у постанові від 12.11.2020 у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача чи зловживання його процесуальними правами були здійснені в ході розгляду справи. Посилання представника відповідача на те, що вже з заяви про перегляд заочного рішення, поданої у січні 2024 року, представнику позивача стало відомо, що спірне приміщення не належать ОСОБА_1 на праві власності, а тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача витрат на утримання такого майна, а позов було залишено позивачем без розгляду тільки 30.07.2024 року, не може свідчити про необґрунтованість дій позивача при розгляді даної справи.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Крім того, відповідно до ч. 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, у відповідності до вказаної правової норми право на відшкодування компенсації витрат у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача, виникає за умов здійснення таких витрат.

Разом з тим, заявником не надано доказів того, що ОСОБА_1 здійснив витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн.

Посилання заявника на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, про те, що витрати на правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною третьою особою, чи тільки має бути сплачено, є не релевантними до правовідносин у цій справі, оскільки у вказаних постановах вирішувалось питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Так, відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, питання компенсації здійснених відповідачем витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача у разі залишення позову без розгляду врегульовано ст. 142 ЦПК України, частина п`ята якої передбачає компенсацію лише вже здійснених судових витрат заявника, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи вищевикладене, заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грайворонського І.В. про ухвалення додаткового рішення по справі № 641/2281/23 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 142, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Грайворонського І.В. про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 23.08.2024 року.

Суддя С. О. Ященко