Справа № 486/1644/23
Провадження № 2/486/209/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Соболевської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

без участі сторін

ВСТАНОВИВ:

13.10.2023 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження виданого 25.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, відповідач є батьком позивача. Після розірвання шлюбу її батьків, позивач залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_5 . До досягнення нею повноліття відповідач ОСОБА_2 регулярно сплачував матері позивачки аліменти на її утримання, заборгованість но виплатах відсутня. 15.01.2023 року позивачу виповнилося 18 років та стягнення аліментів на її утримання припинено. Влітку 2022 року позивач вступила до Одеського національного упіверситету імені І.І.Мечникова, вона є студенткою 2-го курсу денної форми навчання, факультету міжнародних відносин, політології та соціології, термін закінчення навчання липні 2025 року. Оскільки, позивач не має змоги утримувати себе самостійно та працювати, тому вона потребує матеріальної допомоги. Однак, відповідач працює вчителем історії в ІОжноукраїнському ліцеї №1 імені Захисників Вітчизни Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та отримує стабільний дохід. Аліменти на утримання ОСОБА_3 до 18 років сплачувались відповідачем регулярно та безперебійно, що підтверджує його платоспроможність. Батько позивача після припинення сплати аліментів на її утримання до 18 років, в добровільному порядку ніякої допомоги не надавав. На утриманні відповідач неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має. У зв`язку з тим, що позивач погребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно працює та має можливість надавати її матеріальну допомогу, вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання чи до досягнення нею 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та зазначила, що підтримує позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить розглянути справу без його участі.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та зазначила, що підтримує позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.2005 року (а.с. 6).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.11.2010 року по справі №2-867/2010р. було розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки №43 від 10.10.2023 року, виданої Одеським національним університетом імені І.І.Мечникова, ОСОБА_3 , є студенткою 2-го курсу денної форми навчання факультету міжнародних відносин, політології та соціалогії Одеського національного університету імені І.І.Мечникова (а.с. 8).

Відповідно до копії договора про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців та копії договора про навчання в Одеському національному університеті імені І.І.Мечникова вступника ОСОБА_3 від 01.04.2022 року №052-1-203-20251 вбачається, що дійсно остання начається за кошти фізичних осіб (а.с. 43, 44).

Згідно з довідки Управління освіти ім. Б.Грінченка Южноукраїнської міської ради №152 від 29.08.2023 року вказано, що ОСОБА_2 працює вчителем історії в Южноукраїнському ліцеї №1 імені Захисників Вітчизни Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та отримує стабільний дохід (а.с. 9).

Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Позивач скористалася своїм правом звернувшись до суду з відповідним позовом.

Згідно з вимогами ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно роз`яснень наданих в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається на факультеті міжнародних відносин, політології та соціології у Одеському національному університеті імені І.І.Мечникова, за денною формою навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує допомоги від свого батька ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, суд виходить з того, що він визнав позов у повному обсязі, є дієздатною особою, працездатним, як за віком, так і за станом здоров`я, а тому, в змозі утримувати дитину, яка продовжує навчання, сплачуючи аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів).

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання, так як відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язане із її навчанням, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання до закінчення нею навчання.

Згідно довідки навчального закладу, орієнтований термін закінчення навчання липень 2025 року (а.с. 8).

Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким є 13.10.2023 року (а.с. 1).

Таким чином, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Суд роз`яснює, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов`язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України).

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,60 грн., оскільки позивач ОСОБА_3 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до приписів п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 198, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 13.10.2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін