Справа № 521/5480/24 Провадження № 2/521/3735/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія «ПЗУ Україна» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та просило суд стягнути з відповідача суму завданих збитків в порядку регресу у розмірі 10539,68 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.204153096, забезпечений транспортний засіб Nissan; № BH2363KT. 08.12.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi; № AB1851EO та транспортного засобу Nissan; №BH2363KT, під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2022 року у справі № 521/266/22 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла особа. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів будо складено страховий акт № 9623/1. На підставі вище зазначеного страхового акту Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 21 079,36 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місце ДТП та договору страхування № EP.204153096 страхувальником та власником транспортного засобу Nissan: №BH2363KT станом на дату ДТП був ОСОБА_2 , а водієм - Відповідач. Відповідно до ст. 38-1.1 Закону України ««Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент ДТП, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту),. то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов?язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Таким чином, Відповідач порушив умови ст.13.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв?язку з вищевказаним Відповідач має відшкодувати Позивачу 10 539,68 грн. (21 079,36 - 50%).

Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Позивач зазначає, що звертався до Відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте виплати відшкодування в порядку регресу з боку Відповідача здійснено не було.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відзив на позов відповідачем не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.204153096, забезпечений транспортний засіб Nissan; № BH2363KT.

08.12.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi; № AB1851EO та транспортного засобу Nissan; №BH2363KT, під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2022 року у справі № 521/266/22 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до з ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчинені ДТП встановлена та не підлягає доведенню.

Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла особа. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та наданих потерпілою особою документів будо складено страховий акт № 9623/1. На підставі вище зазначеного страхового акту Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 21 079,36 грн., що підтверджується платіжним доручення №00069202 від 24 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч.1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч.3ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до п.13.2. ст. 13 Закону № 1961-IV Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місце ДТП та договору страхування № EP.204153096 страхувальником та власником транспортного засобу Nissan: №BH2363KT станом на дату ДТП був ОСОБА_2 , а водієм - Відповідач.

Відповідно до ст. 38-1.1 Закону України ««Про обов?язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент ДТП, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту). то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов?язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом №ЕР.204153096 від 24 травня 2021 року між ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 , передбачає умову щодо компенсації страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у випадку порушення його умов.

Таким чином, Відповідач порушив умови ст.13.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв?язку з вищевказаним Відповідач має відшкодувати Позивачу 10 539,68 грн. (21 079,36 - 50%).

Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Позивач зазначає, що звертався до Відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте виплати відшкодування в порядку регресу з боку Відповідача здійснено не було.

Як вбачається з матеріалів справи 09.10.2023р. позивач на адресу відповідача направив претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 10539,68 грн., однак відповіді на неї не отримав.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»).

Враховуючи, що вина відповідача ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП встановлена, на нього покладається обов`язок відшкодування заподіяної потерпілому матеріальної шкоди. Однак, зважаючи на те, що таке відшкодування було здійснено ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у результаті настання страхового випадку, відповідач зобов`язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, ОСОБА_1 має сплатити на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму в розмірі 10 539,68 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто суму судового збору, яка складає 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13,76, 81, 223, 259, 263-265, 268, 275, 352 - 354 ЦПК України, ст. ст. 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, р/р НОМЕР_2 ) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 10 539 (десять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 68 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, р/р НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 липня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН