19.08.2024 Суддя Попова В. О.
Справа № 644/6754/24
Провадження № 2/644/3229/24
УХВАЛА

іменем України

19 серпня 2024 року суддя Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Попова В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

установив:

Представник позивача адвокат Савченко О.О., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1202375 від 22.07.2024, звернулась в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяця з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті діда - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, у зв`язку із чим її слід залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

В порушення п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначена ціна позову, або вказівка на звернення до суду із позовом немайнового характеру.

Вказаний недолік може бути усунутий шляхом зазначення ціни позову або вказівки про те, що позов немайнового характеру.

Крім того, в порушення вимог п.п. 7, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить: зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину є відповідачка, ОСОБА_2 , однак до позовної заяви докази в підтвердження цього не додано.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження. Крім того, в п. 24 Постанови указано, що суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім цього, як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, позивач звертається до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , проте, зі змісту позовної заяви не вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 заперечує щодо прийняття спадщини позивачем, а також до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження прийняття спадщини відповідачкою.

Також, звертаючись до суду з вказаним позовом, стороною позивача не додано документів про коло всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_3 з метою визначення суб`єктного складу провадження та звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Так, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців, з`ясування питання чи прийняли інші спадкоємці спадщину за спадкодавця.

Відтак, для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців, з`ясування питання чи прийняли інші спадкоємці спадщину. Ці обставини визначають і як фактичне підґрунтя позову, так і суб`єктний склад відповідачів.

Отже, стороні позивача потрібно уточнити коло осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві вказано, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій.

Так, відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Суд звертає увагу, що пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання такого позову підлягає сплаті за загальним правилом.

Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, викладеним, зокрема, у постанові від 9 жовтня 2019 року (справа № 9901/311/19), а також висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 06 травня 2020 року (справа № 9901/70/20, провадження № 11_128заі20).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає на дату подачі позову до суду 1 211 грн 20 коп.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що в даному випадку не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь яким іншим чином стосується соціального чи правового захисту ветеранів війни учасників бойових дій, то судовий збір за подання даної позовної заяви підлягає сплаті на загальних підставах, визначених Законом України «Про судовий збір», і тому суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогами немайнового характеру у розмірі 1 211 грн 20 коп. на відповідний рахунок із зазначенням необхідних реквізитів та подати до суду відповідний оригінал платіжного документу

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За змістом ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями ч. 3ст. 185 ЦПК України.

Керуючись статями 175,177,185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без руху.

Повідомити сторону позивача про необхідність усунення встановлених судом недоліків позовної заяви, а саме: зазначити ціну позову або посилання, що позов немайнового характеру; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити докази, що підтверджують обставини, на які посилається сторона позивача; уточнити коло осіб, які беруть участь у справі; надати оригінал документу, який підтверджує сплату судового збору.

Встановити для усунення недоліків строк не більше 10 днів з дня вручення стороні позивача даної ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог суду у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернена позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Попова