_______ __ __МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ________ __
Справа №521/4844/24
Пр. №2/521/3484/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С., за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_2 про надання сторонам строку для примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року по справі були роз`єднані позовні вимоги, у одне провадження позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, у друге провадження позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, які були виділені в самостійне провадження. Крім того, було відкрито провадження у справі щодо розірвання шлюбу та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 25-26).

11 червня 2024 року представником відповідачки, яка діє на підставі ордеру від 28 травня 2024 року, до суду надана заява про надання сторонам строку для примирення терміном у 6 місяців (а.с. 60-61).

Позивач та його представник, діючий на підставі ордеру від 12 березня 2024 року, в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше надавали заяву про підтримання позовних вимог та просили суд слухати справу за їх відсутності (а.с. 6, 34-35).

Представник відповідачки, яка діє на підставі ордеру від 28 травня 2024 року, в судовому засіданні підтримала заяву про надання сторонам строку для примирення та просила її задовольнити (а.с. 48, 49-52).

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву, прийшов до висновку, що заява про надання сторонам строку для примирення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 NN 8-рп/2002).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Системний аналіз ст. 51 Конституції України, ст.ст. 111, 112 СК України, ст.ст. 2, 240, п. 4 ч.1 ст. 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Отже, суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, і за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не проживають разом з липня 2023 року, оскільки відповідачка разом з дитиною виїхала з квартири, забрала свої речі, а через три місяці повідомила позивача про припинення стосунків.

В судовому засіданні представник відповідачки пояснила суду, що відповідачка разом з дитиною проживає в м. Мелітополь, Запорізькій області, тобто на окупованій території та доглядає за своїми батьками.

Встановлено, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу в м. Одесі (а.с. 36-37).

Крім того, позивач в позовній заяві стверджує, що сімейне життя між ним та відповідачкою у справі не склалося, вони тривалий час не проживають разом, спільного побуту не ведуть та висловив свою категоричну позицію щодо наявності підстав для розірвання шлюбу та неможливість збереження сім`ї.

Також судом встановлено, що між сторонами існує спір про поділ майна, який перебуває на вирішені суду.

Суд вважає, що за наявності між сторонами невирішених спорів надання строку для примирення не відповідає меті цього інституту - сприяння примиренню подружжя, оскільки надає одній зі сторін можливості зловживати процесуальними правами.

Отже, суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя.

Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Керуючись ст. ст. 212, 259, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_2 про надання сторонам строку для примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: О.М. Сегеда