Єдиний унікальний номер: 378/160/24
Провадження № 2/378/121/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача-

ОСОБА_2 : Кочина С. С. ,

третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , з посиланням на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гейсиха Білоцерківського району Київської області помер ОСОБА_8 .. На день відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте з жовтня 2015 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в будинку АДРЕСА_2 разом із сестрою ОСОБА_1 та перебував на обліку в амбулаторії села Гейсиха Білоцерківського району Київської області КНП «ЦПМСД» Ставищенської селищної ради. Спадкоємицею за заповітом щодо частини спадкового майна, а саме земельної ділянки є ОСОБА_4 .. Спадкоємцями за законом першої черги, які заяв про прийняття спадщини до Ставищенської державної нотаріальної контори не подавали є: непрацездатна за віком дружина спадкодавця ОСОБА_2 , дочка спадкодавця ОСОБА_5 , дочка спадкодавця ОСОБА_5 .. ОСОБА_1 (рідна сестра спадкодавця) є спадкоємицею за законом другої черги, яка спадкує у випадку неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги і має вважатися такою, що спадщину за законом прийняла, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ставищенського селищною радою на підставі зареєстрованого місця проживання спадкодавця видано довідку №144 від 22.09.2022 року про постійне проживання спадкодавця на час смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 та проживання разом з ним дружини ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності. Державна реєстрація ОСОБА_8 в житловому будинку АДРЕСА_1 сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті за цією адресою реєстрації. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця: АДРЕСА_3 . Спору щодо цього факту між спадкоємцями немає, проте зважаючи на реєстрацію місця проживання спадкодавця не за місцем фактичного проживання, в позасудовому порядку цей факт встановити не можна. Так, ОСОБА_2 не може вважатися такою, що прийняла спадщину в силу ч. 3 статті 1268 ЦК України, оскільки правове значення має постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація з ним в одному житловому будинку. Встановлення вищевказаного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для встановлення черговості та кола спадкоємців, які вважаються такими, що спадщину прийняли в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України та мають право на спадщину за законом. Ставищенською районною державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки інформація, що міститься у поданій довідці Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 144 від 22.09.2022 року суперечить інформації зазначеній у довідці Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №566 від 18.10.2023 року, що впливає на безспірність черговості спадкування за законом, підстав для закликання до спадкоємства та факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб.

Позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги просить задовольнити. Додатково в судовому засіданні зазначила, що з 2015 року брат жив у неї вдома, він був лежачим, міг тільки сидіти, ходити не міг. Вона за ним доглядала, возила в лікарню. За весь цей час його ніхто не провідував і відповідач також. ІНФОРМАЦІЯ_2 її брат помер, похоронила вона його із свого дому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду по справі повідомлена належним чином, її представник адвокат Кочин С.С. позовні вимоги в інтересах відповідача не визнав, просить відмовити в їх задоволенні з підстав їх необґрунтованості.

Третя особа: ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила, позивач є її матір`ю. Брат позивача з 2015 року до дня своєї смерті проживав з її матір`ю, остання доглядала за ним, ніхто із родичів до нього не приходив, щоб провідати. Ховали його з дому позивача за свої кошти.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона працює на посаді старости в с. Гейсиха та в с. Попружна Білоцерківського району Київської області. До неї кілька років назад звернулась жителька с. Гейсиха ОСОБА_10 та повідомила, що її дядько ОСОБА_11 хоче скласти заповіт. Останній проживав у позивача ще раніше, близько із 2015 року. Заповіт було складено на ОСОБА_4 , здається на земельну ділянку, але точно не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона проживає в АДРЕСА_4 по сусідству з домогосподарством позивача, працює в місцевому ПСП «Гейсиське» оператором машинного доїння. Рідний брат позивача ОСОБА_8 проживав у ОСОБА_1 , яка його гарно доглядала та лікувала. ОСОБА_8 міг сидіти та лежати, ходив він дуже погано, бо в нього були хворі ноги. Щоб хтось із родичів дружини чи сама дружина провідували ОСОБА_8 в помешканні його сестри ОСОБА_1 , вона не бачила. В 2022 році ОСОБА_8 помер, хоронили його із будинку позивача ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він проживає в АДРЕСА_5 та працює в місцевому ПСП «Гейсиське» різноробочим. Йому відомо, що в 2015 році ОСОБА_1 забрала до себе додому в с. Гейсиха свого брата ОСОБА_14 , прізвища та по-батькові якого він уже не пам`ятає. Він жив у позивача до самої своєї смерті, остання його годувала та лікувала на стаціонарі в лікарні, неодноразово викликала до нього сімейного лікаря. Він не бачив, щоб його хтось із рідних провідував у будинку сестри. Ходив він трішки, тобто дуже погано. А останнім часом перед смертю він взагалі не ходив. Коли ОСОБА_14 помер, а це сталося два роки назад, то він був на похоронах і хоронили ОСОБА_14 з дому позивача, тобто ОСОБА_1 ..

Суд, розглянувши справу, заслухавши доводи позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - Кочина С.С. , пояснення третьої особи ОСОБА_4 , допитавши свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гейсиха Білоцерківського району Київської області помер ОСОБА_8 , що підтверджується копіями довідки про причину смерті №14 від 17.03.2022 року виданою Амбулаторією села Гейсиха Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області та свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 23.03.2022 року (а. с. 9-10).

На день відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проте з жовтня 2015 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в будинку АДРЕСА_2 разом із сестрою ОСОБА_1 та перебував на обліку в амбулаторії села Гейсиха Білоцерківського району Київської області КНП «ЦПМСД» Ставищенської селищної ради, що підтверджується довідкою №566 від 18.10.2023 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а. с. 15), довідкою №137 від 13.03.2023 року виданою Амбулаторією села Гейсиха Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а. с. 14), актом (а. с. 13) та показами в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..

Спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_8 заведена в Ставищенській державній нотаріальній конторі Білоцерківського району Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70168031 від 28.09.2022 року (а. с. 11).

На час смерті ОСОБА_8 неповнолітніх, непрацездатних дітей чи батьків не мав, що підтверджується довідкою №397 від 25.09.2023 року Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а. с 12).

Із матеріалів спадкової справи (а. с. 52-68) встановлено, що спадкоємицею за заповітом, посвідченим 21 лютого 2022 року старостою старостинського округу №2 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (с. Гейсиха вулиця Центральна, 48) за реєстром №2 щодо частини спадкового майна, а саме земельної ділянки площею 1,8411 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ЯЖ №216139, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0010, яка розташована на території Ставищенської селищної ради за межами населеного пункту Білоцерківського району Київської області, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Спадкоємцями за законом першої черги, які заяв про прийняття спадщини до Ставищенської державної нотаріальної контори не подавали є: непрацездатна за віком дружина спадкодавця ОСОБА_2 ; дочка спадкодавця ОСОБА_5 ; дочка спадкодавця ОСОБА_6 .

Ставищенського селищною радою на підставі зареєстрованого місця проживання спадкодавця була видана довідка №144 від 22.09.2022 року слідуючого змісту: про те, що ОСОБА_8 постійно був зареєстрований до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня його смерті постійно були зареєстровані такі члени сім`ї, а саме ОСОБА_2 - дружина. Інших осіб, в тому числі спадкоємців, які б проживали постійно разом із спадкодавцем до дня його смерті, немає (а. с. 57).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , сестра спадкодавця, звернулась до Ставищенської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, посилаючись на те, що вважається такою, що прийняла спадщину згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно до дня смерті проживала разом із спадкодавцем, надавши про це довідку Ставищенської селищної ради №566 від 18.10.2023 року, на що Ставищенською районною державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки встановлено, що інформація, що міститься у поданій довідці Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №144 від 22.09.2022 року суперечить інформації зазначеній у довідці Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №566 від 18.10.2023 року, що впливає на безспірність черговості спадкування за законом, підстав для закликання до спадкоємства та факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб (а. с. 15, 18).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

В п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядається судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Під час розгляду таких справ суди мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті й фактичне місце проживання його спадкоємців і від цього вже визначати, чи прийняли спадкоємці спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місце реєстрації в цьому разі не є визначальним. (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справа № 569/15147/17 провадження № 61-39308св18).

Як вказав Верховний Суд в Постанові від 24 серпня 2022 року справа № 538/2344/20 (№ 61-39308св18), під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена правова норма відтворює загальний принцип заборони дискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання або місця перебування особи. Аналіз наведених норм права та правила частини першої статті 1221 ЦК України дає підстави стверджувати, що місцем відкриття спадщини є не місце реєстрації спадкодавця, а останнє його місце постійного проживання.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини, та, відповідно, набуття права на спадкове майно.

Аналогічні позиції сформульовані в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №464/566/19, в постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 937/10434/19-ц.

Зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавець ОСОБА_8 постійно фактично проживав із своєю сестрою ОСОБА_1 в будинку останньої за адресою: АДРЕСА_3 , звідки позивачем і був похоронений.

Таким чином, суд дійшов висновку, що довідка №144 від 22.09.2022 року, видана Ставищенською селищною радою за своїм змістом не відповідає встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи в частині місця проживання спадкодавця на момент його смерті та кола тих осіб, які з ОСОБА_8 постійно проживали на момент його смерті, відтак суд даний доказ в зазначеній частині не приймає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державна реєстрація ОСОБА_8 в житловому будинку АДРЕСА_1 сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті за цією адресою реєстрації, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця: АДРЕСА_3 , а тому ОСОБА_2 не може вважатися такою, що прийняла спадщину в силу ч. 3 статті 1268 ЦК України, оскільки правове значення має постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація з ним в одному житловому будинку, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 29, 1220, 1221, 1258, 1268-1270 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 211, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.08.2024 року.

Суддя Р. В. Гуртовенко