Номер провадження: 22-ц/813/5374/24
Справа № 496/57/23
Головуючий у першій інстанції Барвенко В.К.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2024 року,

за заявою ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля, в обґрунтування зазначивши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2018 року.

09.07.2021 року в період шлюбу за рахунок сімейного бюджету, сформованого спільною працею і заощадженими подружжя, придбано автомобіль марки Lexus LX 450, 2016 року випуску, номер кузова, № шасі (рами): НОМЕР_1 , об?єм двигуна: 4461, тип кузова: універсал-загальний, реєстраційний номер та серія знаку НОМЕР_2 , вартістю 76800 доларів США.

Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 01.09.2022 року №31/15-2687, ОСОБА_2 27.07.2022 року без її згоди продав вказаний автомобіль ОСОБА_4 , яка перебуває з ним у шлюбі.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя 1 393 181,38 грн, що становить вартостоті автомобіля марки Lexus LX 450, 2016 року випуску.

Біляївський районний суд Одеської області рішенням від 20 березня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля задовольнив. В порядку поділу спільного майна подружжя стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1393181,38 грн, що становить вартості автомобіля марки Lexus LX 450, 2016 року випуску, номер кузова, № шасі (рами): НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 4461. Вирішено питання про судові витрати.

31.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Біляївський районний суд Одеської області додатковим рішенням від 29 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат за надану правову допомогу, про які представниками повідомлялося при розгляді справи по суті. Вважав заявлені витрати співвмірними, обґрунтованими, пов`язаними з розглядом справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що додаткове рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2024 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснювалось ОСОБА_1 право подати до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 отримав 02.05.2024 року та 27.04.2024 року відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримав 02.05.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Відзив на апеляційну скаргу наданий представником позивача доводів в частині оскарження додаткового рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2024 року не містить.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга в частині оскарження додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку отримав 17.06.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Ухвалою від 08 серпня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено, з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).

Як вже зазначалось, відповідач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності скаржника або його представника, а також не мотивовано необхідність безпосередньої явки представника відповідача до суду.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат за надану правову допомогу, про яку представником повідомлялося при розгляді справи по суті, вважав заявлені витрати співмірними, обґрунтованими та пов`язаними з розглядом справи.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, в прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на правничу допомогу, розрахунок яких буде надано суду в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Адвокат Димовчі М.І. в судовому засіданні до закінчення судових дебатів заявив про судові витрати.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення ухвалено 20.03.2024 року, заява про стягнення судових витрат, надіслана до суду 21.03.2024 року, про що свідчить відмітка пошти на конверті.

Отже у строк встановлений положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивачем надано докази понесення судових витрат, які долучено до заяви про винесення додаткового рішення.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Димовчі М.І., свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, ордер серії ОД № 360480, разом із позовною заявою; платіжну інструкцію АТ «ПрватБанк» на суму 2000 грн від 04.04.2023 року, платіжну інструкцію АТ «ПрватБанк» на суму 1000 грн від 17.05.2023 року, квитанцію «Монобанк Універсал Банк» на суму 1000 грн від 20.08.2023 року, квитанцію «Монобанк Універсал Банк» на суму 1000 грн від 20.09.2023 року, квитанцію «Монобанк Універсал Банк» на суму 1000 грн від 02.10.2023 року, квитанцію «Монобанк Універсал Банк» на суму 1000 грн від 19.10.2023 року, квитанцію «Монобанк Універсал Банк» на суму 1000 грн від 05.12.2023 року,квитанцію «Монобанк Універсал Банк» на суму 2000 грн від 20.01.2023 року, копію акту здачі-приймання виконаних послуг від 21.03.2024 року.

Положеннями п. 1.1 договору про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року, укладеного між адвокатом Димовчі М.І. та Гуковою Г.Ю. визначено, що предметом договору є надання правової допомоги, що стосується стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1393181,38 грн, що становить вартість автомобіля марки «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску.

Згідно з положеннями п. 3.1 договору про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року вартість послуг (гонорар) наданих виконавцем замовнику за цим договором становить 10000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно акта здачі-приймання виконаних послуг за договором про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року виконана адвокатом Димовчі М.І. послуга на суму 10000 грн включає в себе: підготовку позовної заяви та доданих до неї документів, та інших процесуальних судових документів, участь у судовому засіданні в якості представника позивача, у справі № 496/57/23, що розглядалася Біляївським районним судом Одеської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, за наслідками розгляду якої 20.03.2024 року ухвалено рішення на користь клієнта.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження здійснення оплати за договором про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Димовчі М.І, позивачем надано суду платіжні інструкції та квитанції на суму 10000 грн.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить доводів про не співмірність витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання позивачем належних доказів понесення витрат на правову допомогу.

Разом з тим, постановою Одеського апеляційного суду від 08.08.2024 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 рокузмінено, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в порядку поділу спільного майна подружжя з 1393181 (один мільйон триста дев`яносто три тисячі сто вісімдесят одна) грн 38 коп. до 748617 (сімсот сорок вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн 97 коп.

Оскільки на користь позивача в порядку поділу спільного майна подружжя підлягає стягненню сума 748617,97 грн, що становить 53,73% від заявлених позовних вимог, тому витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 5373,45 грн, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу з 10000 грн до 5373,45 грн. В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу з 10000 грн до 5373,45 грн.

В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова