УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 214/5037/23

провадження № 61-10722ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто.

Ухвала мотивована тим, що вказана справа не належить до категорії малозначних, а відтак представником в ній може бути лише адвокат. До апеляційної скарги не додано докази, що апеляційну скаргу підписано особою, яка має на це відповідні повноваження. Станом на 24 червня 2024 року відомості про ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як адвокатів, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні. За таких обставин ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не мають процесуального права на представництво скаржника ОСОБА_1 в апеляційному суді при розгляді даної справи. Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діють представники ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року підлягає поверненню, оскільки вона подана та підписана особами, які не мають повноважень на здійснення вказаної процесуальної дії.

24 липня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно обмежив права позивачки на апеляційний перегляд справи, оскільки застосував норму права, а саме, зміни до ЦПК України, які змінили порядок участі представників у цивільному процесі, які прийнята Верховною Радою України з порушенням процедури, передбаченої розділом ХІІІ Конституції України, тому вона не підлягала застосування апеляційним судом. Заявник вважає, що право особи на професійну правничу допомогу, яке закріплено положеннями речення першого, статті 59 та статті 131-2 Конституції України (254к/ВР) є лише правом особи, а не обов`язком. Апеляційний суд не застосував практику Європейського суду з прав людини;

резолютивна частина оскарженої ухвали суперечить змісту частини першої статті 390 ЦПК України, а саме, що право на звернення до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судового рішення.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року в апеляційному порядку по суті не переглядалося.

Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в частині оскарження вказаного рішення слід відмовити.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2024 року

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України вредакції, чинній на момент виникнення прийняття оскарженої ухвали).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У частині третій статті 131-2 Конституції України передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Згідно з частиною четвертою статті 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді в трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до пункту 11 частини 16-1 Розділу XV «Перехідних положень» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року.

До апеляційної скарги додаються, зокрема, довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися (пункт 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України).

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо, зокрема, апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (пункт 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що апеляційну скаргу підписано представниками позивачки, які не є адвокатами, тому зробив правильний висновок про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що суд безпідставно обмежив права позивачки на апеляційний перегляд справи, застосував норми права, які прийняті Верховною Радою України з порушенням процедури, передбаченої розділом ХІІІ Конституції України. Відповідний Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII не визнавався Конституційним Судом України неконституційним і є частиною Конституції України.

Разом з тим, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України (частини друга - третя статті 10 ЦПК України).

За змістом частини шостої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи не має повноважень оцінювати конституційність законів у зв`язку з порушенням встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання чинності.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги щодо невідповідності резолютивної частини оскарженої ухвали в частині змісту частини першої статті 390 ЦПК України, оскільки такі недоліки змісту судового рішення підлягають усуненню в порядку статті 269 ЦПК України (виправлення описок). Зазначене не є підставою оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2024 року у справі № 214/5037/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко