Житомирський апеляційний суд
Справа №279/323/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Антоневської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/323/24 за скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та зобов`язання вчинити певні дії, за участю боржника ОСОБА_1

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Недашківської Л.А.

встановив:

У січні 2024 року представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк) звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

- визнати незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. здійснені під час повернення без прийняття до виконання з підстав пропуску строку виконавчого документу - виконавчого листа виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області у справі №279/1621/14 від 03.07.2014 року;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Є.О. відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа у справі №279/1621/14 від 03.07.2014 року.

На обґрунтування поданої скарги зазначав, що 02.01.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було винесено повідомлення про повернення виконавчого листа по справі №279/1621/14 від 03.07.2014 року, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року у сумі 25 764,50 доларів США, що еквівалентно 232 851,82 грн., без прийняття до виконання з підстав пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказував, що приватний виконавець дійшов помилкового висновку про пропуск встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з наступних підстав. Так, 26.09.2016 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому приватний виконавець вважав, що строк пред`явлення виконавчого документу після переривання спив 29.09.2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Така заборона була введена Законом України №1304-VII «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, Закон України №1304-VII «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу, тобто 21.04.2021 року.

Таким чином, враховуючи зміст статей 251-254 ЦКУ, частин 1-3 статті 11, частини 5 статті 12, пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, строк пред`явлення виконавчого листа по справі №279/1621/14-ц від 03.07.2014 року, який виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме 3 роки починаючи з 21.04.2021 року, та закінчується 22.04.2024 року, тому що 21.04.2024 року припадає на неділю, що є вихідним днем.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги АТ «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на час звернення (15.12.2023 року) до приватного виконавця Волкової Є.О. із заявою на примусове виконання виконавчого листа строк дії, встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони, з якою приватний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду закінчився (23 вересня 2021 року), тому АТ «УкрСиббанк» вважає, що пред`явлення виконавчого документа до виконання здійснено у межах строку, а повідомлення від 02.01.2024 року про повернення виконавчого документу без виконання безпідставним і незаконним. В контексті наведеного вбачається, що судом, при прийняті оскаржуваної ухвали, не було враховано висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 2-5827/2010 про те, що після переривання строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, та висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №240/10258/19, згідно з яким повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення його до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону №1404-VI. Суд на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув, не перевірив доводи АТ «УкрСиббанк» щодо переривання строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, внаслідок чого, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги, посилаючись на сплив цього строку 26.09.2019 року.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. та боржник ОСОБА_1 правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника АТ «УкрСиббанк» та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.05.2014 року у справі №279/1621/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року у сумі 25 764,50 доларів США, що еквівалентно 232 851,82 грн.

На виконання вказаного рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 03.07.2014 року було видано виконавчий лист №279/1621/14-ц (а.с.7-8).

Зазначений виконавчий лист стягувачем було пред`явлено до примусового виконання до Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області, та було відкрито виконавче провадження №48079650.

Постановою старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 23.03.2017 року виконавчий лист по справі №279/1621/14-ц від 03.07.2014 року, виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року у сумі 25 764,50 доларів США, що еквівалентно 232 851,82 грн., повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.9-10).

02 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого листа №279/1621/14-ц від 03.07.2014 року стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із пропущенням строку пред`явлення до виконання виконавчого документа (а.с.12-13).

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив із того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 26.09.2019 року, а відтак був поданий із пропущенням строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, у зв`язку із чим був повернутий стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 14 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час видачі стягувачу виконавчих листів (далі ЦПК України 2004 року), частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі 03 липня 2014 року судом виконавчого листа №279/1621/14 та першого пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 статті 451 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що виконавчий лист по справі №279/1621/14-ц від 03.07.2014 року, виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року у сумі 25 764,50 доларів США, що еквівалентно 232 851,82 грн., постановою старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 23.03.2017 року було повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII.

Частина перша статті 37 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для повернення виконавчого документа. Так, згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяці.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).

На момент винесення державним виконавцем 23 березня 2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

На час звернення АТ «УкрСиббанк» до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни (15 грудня 2023 року) із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №279/1621/14-ц від 03.07.2014 року, строк дії встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду закінчився (23 вересня 2021 року), тому зазначена заява про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №279/1621/14-ц від 03.07.2014 року, вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не було враховано судом першої інстанції.

В контексті наведеного обґрунтованими є доводи апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» про неврахування судом першої інстанції висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 2-5827/2010 про те, що після переривання строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, та висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 240/10258/19, згідно з яким повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення його до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону № 1404-VIII.

За таких обставин суд першої інстанції на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги, посилаючись на сплив цього строку 26.09.2019 року.

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, призвело до постановлення у справі незаконної ухвали, а тому остання підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги з вищевказаних підстав (п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, здійснені під час повернення Акціонерному товариству «УкрСиббанк» виконавчого листа по справі №279/1621/14 від 03.07.2014 року, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року у сумі 25 764,50 доларів США, що еквівалентно 232 851,82 грн., щодо повернення без прийняття до виконання з підстав пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Євгенію Олегівну винести постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа по справі №279/1621/14 від 03.07.2014 року, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року у сумі 25 764,50 доларів США, що еквівалентно 232 851,82 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2024 року.

Головуючий Судді