У Х В А Л А

13 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 757/339/23-ц

провадження № 61-10052ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Чилутьян Орини Рубенівни на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Україна в особі Державної казначейської служби України, рф в особі уряду про стягнення з держави Україна в особі Кабінету Міністрів України моральної шкоди внаслідок невиконання Україною позитивних зобов`язань щодо забезпечення права власності, стягнення з рф майнової шкоди внаслідок руйнування нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди та

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, в рівних частках, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання Україною позитивних зобов`язань щодо забезпечення права власності, 300 000 грн шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку, стягнути з рф майнової шкоди завданої внаслідок руйнування нерухомого майна, належного їм на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , 8 192 808 грн, стягнути з рф на відшкодування моральної шкоди 300 000,00 грн.

23 січня 2024 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов задоволено частково.

Стягнуто з рф на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках, на відшкодування моральної шкоди 300 000,00 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з рф на користь держави Україна судовий збір у розмірі 3 000,00 грн.

19 червня 2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року залишено без змін.

13 липня 2024 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Чилутьян О. Р. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга містить клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За змістом пунктів 6, 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи з норм пунктів 6, 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору в частині позовних вимог до російської федерації в особі уряду.

У клопотанні заявниця посилається на те, що позивачі не отримали жодної компенсації за захоплене та знищене майно, лишилися без житла внаслідок руйнування їхньої квартири та позов поданий з метою отримання компенсації за зруйноване житло, яку вони не можуть отримати в позасудовому порядку.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентну практику Європейського суду з прав людини, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд виснуває, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання та розгляд їх касаційної скарги в частині позовних вимог до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Україна в особі Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга подана в строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2020 року в справі № 265/6582/16-ц, в постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року в справі № 757/45419/16, від 18 березня 2020 року в справі № 757/43306/16-ц, від 04 березня 2020 року в справі № 237/557/18, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права в подібних правовідносинах, а саме статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Чилутьян О. Р. та витребування справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Чилутьян Орини Рубенівни про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Україна в особі Державної казначейської служби України.

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Чилутьян Орини Рубенівни на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року.

Витребувати з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 757/339/23-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Україна в особі Державної казначейської служби України, рф в особі уряду про стягнення з держави Україна в особі Кабінету Міністрів України моральної шкоди внаслідок невиконання Україною позитивних зобов`язань щодо забезпечення права власності, стягнення з рф майнової шкоди внаслідок руйнування нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

В. В. Пророк