Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/115/22
Провадження № 2/670/9/24
УХВАЛА

22 серпня 2024 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мамаєва В.А.

з участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та способу їх стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Віньковецького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , у якій просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Віньковецького районного суду від 24.09.2018 року, та стягнути із відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину - на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заявив клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки відповідач ОСОБА_4 є військовослужбовцем та перебуває у лавах ЗСУ, бажає взяти участь у судовому засіданні, але не може через службу у лавах ЗСУ.

Позивача ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечувала проти його задоволення, посилаючись на безпідставність, оскільки відповідач має представника і відсутні будь-які перешкоди у розгляді справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) неодноразово зазначав про те, що обґрунтованість тривалості проваджень повинна бути оцінена з урахуванням наступних критеріїв, заснованих практикою Суду: складність справи, внесок заявника і відповідних органів влади, а також предмет спору (справа «Компанія Комінгерсоль проти Португалії» (Comingersoll S.A. v. Portugal), заява №35382/97, рішення від 6квітня 2000 року, §19; справа «Фрайдлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява №48479/13, рішення від 26 липня 2018 року, §43; справа «Сюрмелі проти Німеччини» (Surmeli v. Germany),заява № 75529/01, рішення від 8червня 2006 року, §128).

Верховний суд у своїй постанові від 13.08.2023 року по справі № 174/760/21 дійшов до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін. Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату. Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи. Провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи. При вирішенні питання про зупинення провадження у цій справі, апеляційний суд не звернув належної уваги на те, що позивач, присутній у судовому засіданні в залі суду, та його представник заперечували проти зупинення провадження у справі, що підтверджується протоколом судового засідання (т. 2, а. с. 261, 262). У касаційній скарзі позивач також наполягає на розгляді апеляційним судом справи за його позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позивач, призваний на військову службу 14 квітня 2022 року, активно приймає участь у розгляді справи, наполягає на завершенні апеляційного перегляду справи, рішенням суду першої інстанції від 16 січня 2023 року у якій вирішено трудовий спір. Дії відповідача, який наполягає на зупиненні провадження у справі з апеляційного перегляду рішення, ухваленого не на його користь, з посиланням на обставини, з ним не пов`язані, не відповідають принципу добросовісності. За таких обставин інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інститут та принципам цивільного судочинства.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22) зазначено, що: "відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі - Положення). Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що сторона перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу».

За даними довідки ВЛК від 20.06.2024 року молодший сержант ОСОБА_4 отримав травму, пов`язану із виконанням військової служби, та потребує відпустки для лікування.

Але представником відповідача не надано наказ по особовому складу щодо відповідача, виданому у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, про те, що ОСОБА_4 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Враховуючи, що представник відповідача не надав наказ по особовому складу, а отже не надав докази про перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, а також враховуючи, що по даній справі відповідач бере участь у розгляді справи через свого представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України), надав відзив по справі та докази, тобто відповідач достовірно обізнаний про наявність цивільної справи щодо інтересів дітей та веде справу через свого представника, який користується всіма правами, наданими відповідачу, а також з метою недопущення права позивача на справедливий і публічний розгляд його справи щодо інтересів дітей упродовж розумного строку (справа перебуває на розгляді з 22.03.2022 року), суд приходить до висновку про відсутність підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження в справі.

За таких обставин, клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 251, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Ухвал суду оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду виготовлена 26.08.2024 року.

Суддя В.А. Мамаєв