Єдиний унікальний номер 341/815/24
Номер провадження 2/341/359/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Сегін І.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 08.02.2024 вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області у справі №341/1679/23 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено їй покарання.

Відповідно до обставин справи 22.06.2023 р. близько 10 год. позивач знаходилася у с. Коростовичі на вулиці загального користування. ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з метою вчинення насильницьких дій відносно іншої людини, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла два удари резиновими рукавицями по обличчі потерпілої ОСОБА_1 , в той час, коли остання спілкувалася з головою Бурштинської ОТГ та його заступником, чим завдала потерпілій фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми вищезазначеними незаконними, протиправними умисними діями принизила честь та гідність ОСОБА_1 , яка є підприємцем, застосувавши до останньої протиправну фізичну силу, завдавши останній побої та створивши загрозу життю ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці на очах у інших людей, керівників ОТГ, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою та погрозами вбивством, завдала ОСОБА_1 фізичного болю та моральних переживань. Зазначає, що це спричинило порушення нормальних життєвих зв`язків, продовження активного громадського життя, підприємницької діяльності, порушення стосунків з оточуючими людьми під час здійснення підприємницької діяльності, потерпіла боїться сама виходити на вулицю, в громадські місця, змушена вживати додаткових заходів для власної безпеки та нести фінансові витрати та моральні переживання.

Крім того позивач зазначає, що ОСОБА_4 з 2019 року по даний час, протягом тривалого часу, умисно погрожує їй, нецензурно лається, та вчиняє інші протиправні дії, що завдають моральних страждань позивачці та шкодять її діловій репутації.

Враховуючи, що викладені в позовній заяві та інших матеріалах справи дії ОСОБА_4 є протиправними, незаконними, носять цинічний характер та становлять явну істотну суспільну небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_1 та завдали їй моральних страждань, просить стягнути з відповідача в якості моральної шкоди завданої злочином грошову суму в розмірі двісті тисяч гривень та судові витрати у справі.

02.07.2024 р. представник відповідача, який діє на підставі доручення Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги адвокат Равик І.Д. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторона відповідача не визнає позовних вимог, оскільки жодного доказу, який би підтверджував спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди до матеріалів справи не надано. Окрім того, ОСОБА_4 не має можливості сплачувати моральну шкоду, оскільки згідно довідки Відділу соціального захисту населення від 29.05.2024 р. вона отримує соціальну допомогу в розмірі 1606,88 грн., також згідно довідки Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 28.05.2024 р. ОСОБА_4 пенсію не отримує. Згідно висновку ЛКК від 02.01.2024 р. року відповідач потребує постійного амбулаторного лікування (а.с.37,38).

Ухвалою суду від 30.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 16).

Ухвалою суду від 02.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів (а.с. 44).

Позивач та її представник адвокат Магарський М.З. в судовому засіданні позов підтримали та посилаючись на вимоги та обґрунтування викладені в позовній заяві, а також на матеріали справи просили його задовольнити. ОСОБА_2 зазначив, що протиправні дії вчинялися повторно протягом року ОСОБА_4 . Щодо вироку суду від 21.11.2023 р. вирішувався цивільний позов, однак відповідач ухиляється від відшкодування завданої нею моральної шкоди.

Представник відповідача адвокат Раврик І.Д. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені в письмовому відзиві, просив в задоволені позову відмовити. Пояснив, що у вироку суду від 21.11.2023 р. вже вирішувалося питання щодо цивільного позову, розмір шкоди був визначений, на даний час шкода відшкодовується частково. Крім того, зазначив, що сторони вже тривалий час перебувають у неприязних відносинах та конфліктні ситуації між сторонами трапляються в тому числі завдяки діям позивачки.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Щодо обставин справи зазначених в позовній заяві та досліджених доказів, необхідно вказати, що сторона позивача в якості доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на матеріали кримінальних проваджень №341/1055/22 та №341/1679/23, які витребувані судом та досліджені в судовому засіданні.

При цьому варто зазначити, в рамках кримінального провадження №341/1055/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125 КК України, потерпілою ОСОБА_1 заявлявся цивільний позов про стягнення моральної шкоди завданої кримінальними правопорушеннями, який вирішено в ході розгляду зазначеного кримінального правопорушення. Вирок набрав законної сили не змінений та не скасований.

Щодо інших обставин справи, зазначених позивачем в позовній заяві, які не стосуються кримінального провадження №341/1679/23 (як підстав заявленого позову), позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування вказаних обставин.

Оскільки позовна заява заявлена з приводу відшкодування моральної шкоди заподіяної саме кримінальним правопорушенням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000075, єдиний унікальний номер судової справи №341/1679/23, суд розглядає справу в межах предмету та підстав позову.

Так, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду Івано-франківської області від 08.02.2024 р. ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинення покарання менш суворого більш суворим призначеним вироком від 21.11.2023 року, остаточно визначено покарання у вигляді арешту на строк 2 (два) місяці. Вирок вступив в законну силу 11.03.2024 р.

Вироком суду від 08.02.2024 року встановлено, що 22 червня 2023 року близько 10 години ОСОБА_1 знаходилась на АДРЕСА_1 поблизу господарства № 12. У цей час ОСОБА_1 побачила її сусідка ОСОБА_4 , яка тривалий час перебуває у неприязних стосунках із ОСОБА_1 і, підійшовши до останньої, розпочала словесний конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_1 фізичного болю. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , діючи з метою спричинення фізичного болю ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілої та бажаючи їх настання, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, підійшла впритул до ОСОБА_1 , яка в той час спілкувалася із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та умисно нанесла їй два удари резиновими рукавицями по обличчі, чим завдала ОСОБА_1 фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Частинами 1, 6 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно п. 4 постанови ПВС України N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст. 137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 даної постанови, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п. 9 постанови зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачка дійсно отримала фізичний біль, перенесла стрес і моральні переживання, однак позивачкою не надано належних доказів (висновок експерта, довідка психолога тощо) та інших доказів, які б свідчили що глибина і тривалість душевних переживань були дійсно суттєвими, що давало підстави оцінити нанесену їй моральну шкода в сумі 200000 грн.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин (справа Мельниченко проти України).

Згідно довідки Відділу соціального захисту населення від 29.05.2024 р. ОСОБА_4 отримує соціальну допомогу в розмірі 1606,88 грн. (а.с.37).

Згідно висновку ЛКК КНП «Бурштинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02.01.2024 р. року ОСОБА_4 потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування (а.с.38).

Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить із засад розумності та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, суд оцінює ступінь моральних страждань позивача, враховує суть конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій.

Однак, доводи позивача щодо спричинення їй глибоких і тривалих моральних страждань жодним чином не доведені нею в ході судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин справи, ступеня моральних страждань позивача завданих кримінальним правопорушенням, з врахуванням матеріального становища відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 82, 141, 246, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, 23, 1166, 1177 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 моральну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 50 (п`ятдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26.08.2024 р.

СуддяМихайло КУЦЕНКО