КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/17615/23

22 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Чмира Миколи Петровича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гринчак О.І. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 07.12.2020 укладено кредитний договір (оферта) № 07.12.2020-100000301. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.12.2020, строком на 14 днів. Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмiрi 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».

Відповідно до договору від 07.12.2020 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8 000,00 грн строком на 14 днів, а відповідачем 07.12.2020 отримано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 05.03.2021 утворилась заборгованість у розмірі 19 320,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн та за процентами в розмірі 11320,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 19 320,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 10240,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 138,06 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року, 10 червня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Чмир Микола Петрович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що проценти у розмірі 2 240,00 грн. розраховані за фіксованою процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом протягом первинного строку, що становить 14 днів, тобто в разі виконання зобов`язання позичальником до 20.12.2020 року.

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не здійснив сплати по процентах за первинний строк користування кредитом, зокрема до 20.12.2020 року, 21.12.2020 року нараховані проценти за процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5%. Відповідно до умов договору пролонгація строку користування Кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним Процентів за весь попередній строк користування Кредитом, що надає право Позичальнику повернути Кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою Процентів за цей пролонгований строк.

Зазначає, що ОСОБА_1 21.12.2020 року здійснив сплату процентів у розмірі 2 440,00 грн. після чого автоматично було пролонговано строк користування кредитом, що дорівнює первинному строку, тобто 14 днів до 04.01.2021 року. В подальшому ОСОБА_1 05.01.2021 року здійснив сплату процентів у розмірі 2440,00 грн. після чого автоматично було пролонговано строк користування Кредитом, що дорівнює первинному строку, тобто 14 днів до 18.01.2021 року. Оскільки ОСОБА_1 не здійснив сплату процентів за користування кредитом, зокрема до 18.01.2021 р., з 19.01.2021 р. було розпочато нарахування процентів за процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5%.

Вважає, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства, не надано оцінку розрахунку позивача, проте стягнув проценти за первинний строк (14 днів) у сумі 2 240,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07.12.2020-100000301 шляхом подання відповідачем заявки.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитор надає позичальнику кредит на таких умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору від 07 грудня 2020 року кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах:

сума кредиту: 8000,00 грн;

первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - «первинний період»);

графік платежів: сума кредиту у розмірі: 8 000,00 грн. та проценти у розмірі: 2 240,00 грн сплачуються до 20.12.2020;

пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати Процентів, вказаних в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру;

максимальний розмір процентів за договором (сумарно процентів «Економ» та процентів «Стандарт») становить 16 000,00 грн. Після досягнення максимального розміру Проценти не нараховуються;

фіксована процентна ставка «Економ» (далі - ставка «Економ») - 2 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків;

проценти «Економ» розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку «Економ» та на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту протягом первинного та пролонгованого строків.

фіксована процентна ставка «Стандарт» (далі - ставка «Стандарт») - 2,5 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків;

проценти «Стандарт» розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку «Стандарт» та на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту після/в період закінчення первинного та/або пролонгованого строків;

графік платежів при пролонгації: Сума Кредиту у розмірі 8 000,00 грн та проценти, розраховані відповідно до вищезазначених умов сплачуються в останній день пролонгованого строку;

неустойка: 160,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання;

розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 881,64% річних.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності.

Пунктами 2.3 та 2.4 кредитного договору передбачено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит.

ТОВ «Споживчий Центр» вчасно виконано зобов`язання про надання кредиту в погодженому сторонами розмірі, що підтверджується квитанцією № 319384415 від 07.12.2020.

З виписки за кредитним договором № 07.12.2020-100000301 вбачається, що 21.12.2020 відповідач сплатив 2440,00 грн, а 05.01.2021 - 2240,00 грн.

Відповідно до розрахунку позивача у відповідача за кредитним договором № 07.12.2020-100000301 станом на 05.03.2021 утворилась заборгованість у розмірі 19320,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн та заборгованість за процентами в розмірі 11320,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що договір № 07.12.2020-100000301 від 07.02.2020 підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора, доказів на погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 8000,00 грн матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної заборгованості у сумі 8000,00 грн є обґрунтованою. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача проценту суд першої інстанції послався на те, що згідно з розрахунком позивач здійснив нарахування процентів за період з 05.01.2021 ркоу по 05.03.2021 року, тобто і в період строку кредитування, і поза межами такого строку, з урахуванням зазначеного, суд першої інстанції прийшлов до висновку, що вимоги про стягнення процентів за період строку кредитування з 05.01.2021 року по 18.01.2021 року у розмірі 2 240,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, натомість вимоги про стягнення решти суми процентів за період після строку кредитування з 19.01.2021 року по 05.03.2021 року задоволенню не підлягають, оскільки вони нараховані понад строк кредитування

Колегія суддів погоджується з таким висновкам суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Проте, відповідач не повернув своєчасно грошові кошти банку у зв`язку з цим станом на 05 березня 2021 року у ньогоутворилась заборгованість у розмірі 8 000,00 грн. - заборгованість по тілу за наданим кредитом.

Відповідач на спростування відсутності у нього заборгованості у розмірі 8 000,00 грн. за тілом кредиту доказів не надав, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 000,00 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами у розмірі 11 320,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07.12.2020-100000301 шляхом подання відповідачем заявки. Позичальнику було надано кредит у розмірі 8 000,00 грн. строком на 14 днів.

Також сторони погодили, що проценти у розмірі: 2 240,00 грн сплачуються до 20.12.2020; максимальний розмір процентів за договором (сумарно процентів «Економ» та процентів «Стандарт») становить 16 000,00 грн. Після досягнення максимального розміру Проценти не нараховуються; фіксована процентна ставка «Економ» (далі - ставка «Економ») - 2 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків;проценти «Економ» розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку «Економ» та на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту протягом первинного та пролонгованого строків.фіксована процентна ставка «Стандарт» (далі - ставка «Стандарт») - 2,5 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків; проценти «Стандарт» розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку «Стандарт» та на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту після/в період закінчення первинного та/або пролонгованого строків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 21 грудня 2020 року сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 240,00 грн., строк дії договору був пролонгований до 04 січня 2021 року. В подальшому 05 січня 2021 року відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 240,00 грн. у звязку з чим дія договору була пролонгована до 18 січня 2021 року. Доказів того, що після 18 січня 2021 року строк дії договору було пролонговано в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем в даному позові заявлено не було.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Чмира Миколи Петровича.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 626, 628, 629, 638, 1054, 1055, Законом України «Про електронну комерцію» ст.ст. 77,80,81,89, 263,367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Чмира Миколи Петровича залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: