РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/7451/24

Провадження № 22-ц/4815/700/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Казбулатова Оксана Миколаївна, на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року у справі за заявою заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У своїй заяві заявник просить суд встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: падчерки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пасинка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Казбулатова Оксана Миколаївна,подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у заявника наразі відсутній спір з військовою частиною. Встановити факт необхідно для подальшого вирішення питання про звільнення з лав ЗСУ і поки не буде встановлено такий факт, то і не буде породжено наслідок підстава для звільнення. У разі відмови у звільненні з військової служби вже після встановлення факту виникнуть підстави для звернення до суду адміністративної юрисдикції. Заявник вказував, що він звернувся із даною заявою з метою підтвердження права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також апелянт зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 справи про встановлення фактів належать до юрисдикції цивільного суду, а чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляду відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

Велика Палата ВС звернула увагу, що існує два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Отже, судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст. 19 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

При цьому в одному провадженні не можуть бути поєднані вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Також Велика Палата ВС звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикційності спорів про встановлення юридичних фактів у судовому порядку залежно від мети звернення та наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Адже це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності доказування одних і тих же обставин, подій та фактів при кожному зверненні до судів різних юрисдикцій.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд виходив з того, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Захист прав особи не досягається встановленням юридичних фактів.

Закон України "Про військовий обов`язок i військову службу" встановлює підстави та порядок звільнення з військової служби.

Норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів. У разі відмови заявнику в прийнятті певних документів, якими він підтверджує наявність відповідних обставин чи в прийнятті певного рішення, заявник має право оскаржити такі дії чи рішення до суду. А суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії компетентних державних органів щодо розгляду спірного питання. Тобто, вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій чи рішень щодо відмови у звільненні від військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Звертаючись з заявою заявник вказує, що з листопада 2023 року він спільно проживає зі своєю дружиною ОСОБА_3 та неповнолітніми дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які повністю перебувають на його утриманні. Всі вони спільно, як сім`я проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту необхідно заявнику з метою звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Від попереднього шлюбу ОСОБА_3 має двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Від попереднього шлюбу ОСОБА_2 має двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (повнолітня на момент звернення з заявою).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 7 статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: (1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; (2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; (3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; (4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі №536/1039/17 (пункт 17)).

Місцевий суд обґрунтовано вказав, що згідно пп. "г" пункту 2 ч. 4 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок i військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у разі наявності на утриманні військовослужбовця трьох i більше дітей віком до 18 років".

Отже звернення з заявою про встановлення юридичного факту необхідне для створення преюдиційного рішення для публічних відносин, що є не допустимим, оскільки при вирішенні питання щодо порядку звільнення з військової служби уповноважений суб`єкт має необхідні повноваження для перевірки обставин, які заявник у даному випадку навів на обґрунтування заяви про встановлення юридичного факту.

У тому разі, коли рішення уповноваженого суб`єкта не відповідатиме волі заявника, то такий заявник не позбавлений права звернутись з позовом про оскарження відповідного рішення в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст. 180 СК України).

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст. 268 СК України).

З огляду на те, що заявник є вітчимом для дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_8 слід зробити висновок про те, що вимога про встановлення факту того, що заявник утримує цих дітей не може розглядатися безвідносно до дій (бездіяльності) рідного батька, що виключає можливість такого розгляду в окремому провадженні.

За встановлених у цій справі обставин та мети подання заяви про встановлення факту утримання дітей, заявлені вимоги не є вимогами, які пов`язані із здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження на підставі статей 293, 315 ЦПК України.

Посилання заявника на правові висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються спору про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В справі, що переглядається предметом перегляду є встановлення іншого факту та за інших фактичних обставин.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Казбулатова Оксана Миколаївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.