Справа №443/1528/24
Провадження №2-о/443/136/24
УХВАЛА

про повернення заяви

26 серпня 2024 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій зокрема просить: визнати ОСОБА_2 , 1993 року народження, який проживає за адресою АДРЕСА_1 недієздатним; призначити опікуном ОСОБА_2 , його - ОСОБА_1 .

Подану заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 , 1993 року народження є братом його дружини, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 . Внаслідок хвороби він є інвалідом першої групи, підгрупа «Б» з дитинства, інвалідність встановлена безтермінова. Оскільки для його догляду необхідна фізична сила і батьки були не в змозі справитись із ним, він вже більше двох років проживає разом із ним однією сім`єю і здійснює за ОСОБА_3 постійний догляд. Батько ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи (фактично сліпий), який сам потребує догляду, а мати ОСОБА_5 - пенсіонерка, яка часто хворіє і в силу свого фізичного стану не в стані доглядати за ним.

Відповідно дост.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований ЦПК України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема, щодо юрисдикції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.293 ЦПК).

Частиною 3 ст. 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Чинний Цивільно-процесуальний кодекс України не наводить перелік осіб, які відноситься до членів сім`ї, близьких родичів сторони у справі.

Одночасно, відповідно до ч.1 ст.71 ЦПК України фізична особа не має права відмовитися давати показання, крім показань щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів.

Також, перелік осіб, які відносяться до членів сім`ї та близьких родичів наведено в інших нормативно-правових актах.

Так, статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.2 СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Кримінально-процесуальний кодекс України у п.1 ч.1 ст.3 визначає поняття близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї», членами сім`ї особи є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Зі змісту заяви та долученого акту обстеження матеріально-побутовий умов сім`ї вбачається, що заявник ОСОБА_1 та особа щодо якої просить встановити опіку ОСОБА_2 проживають за однією адресою, однак проживання за однією адресою не свідчить про те, що вказані особи є членами однієї сім`ї, оскільки матеріали справи не містять інформації, що такі ведуть спільний побут.

Крім того, заявник у заяві вказує про те, що ОСОБА_2 є братом його дружини, при цьому останнім до поданої заяви не додано жодного доказу, на підставі яких прослідковувався б родинний зв`язок між ОСОБА_2 та дружиною заявника.

Таким чином, в порушення приписів частини 3 ст. 296 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заяву подано особою, яка не є членом сім`ї або близьким родичем особи, щодо якої порушується питання про визнання її недієздатною, тобто не належить до кола осіб, визначених ч.3 ст.296 ЦПК України, які мають право звертатися до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуном.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву, зокрема, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, подана заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.І. Сливка