Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1485/24
Провадження № 2/279/871/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області, в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши у приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/1485/24 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Юревич Ігор Вікторович, до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої до успадкування залишився будинок АДРЕСА_1 .

17 липня 1999 року спадкодавець склала заповіт, у відповідності до якого житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та все своє майно заповіла ОСОБА_1 ..

Після смерті ОСОБА_2 вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 14 грудня 2010 року Другою коростенською нотаріальною конторою, заведено спадкову справу №232/2010.

Однак, оформити спадщину на житловий будинок в нотаріальному порядку виявилось неможливим.

Листом Другої коростенської нотаріальної контори від 24 лютого 2024 року №113/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будинок у зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не здійснила його державну реєстрацію.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності.

У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 86 років в с.Рудня-Ушомирська, Коростенського району, Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 08.09.2007 року.

З довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області №2989 від 25.11.2010 року слідує, що ОСОБА_2 , 1921 року народження, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області №390 від 03.03.2011 року слідує, що згідно записів в погосподарській книзі за 2006-2010 роки господарство АДРЕСА_2 , належить на праві особистої власності нині померлій ОСОБА_2 . Рік забудови будинку 1961 року.

Згідно розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 20 травня 2016 року № 140, вулицю Петровського в с. Рудня Ушомирська, Коростенського району Житомирської області, перейменовано на вул. Гетьмана Івана Мазепи.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчено 17.07.1999 року секретарем Ушомирської сільської ради Кравець Л.П. та зареєстровано в реєстрі за №26.

Зі змісту заповіту слідує, що ОСОБА_2 вказала своїм спадкоємцем ОСОБА_3 , якій заповіла все належне майно, в тому числі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про те, що вказаний заповіт було оспорено або скасовано в справі відсутня.

Інформація про наявність інших спадкоємців за законом або заповіту у справі відсутня.

Зміна прізвища позивача з ОСОБА_4 на Зайцеву відбулась при реєстрації шлюбу, що слідує зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 09.09.1995 року.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо встановлений вищевказаними нормами закону строк пропущено з поважних причин, ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено можливість визначення додаткового строку.

На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.10.2010 року у справі № 2-4063/2010 року, ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового рішення та на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14 грудня 2010 року Другою коростенською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 232/2010.

З матеріалів вказаної спадкової справи слідує, що на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 175 на земельну частку (пай).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено, що слідує зі змісту листа нотаріуса від 24.02.2024 року за №113/02-14.

Підставою відмови зазначено відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок.

Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок станом на 29.12.2012 року не проводилась, про що свідчить інформаційна довідка №320 від 26.10.2023 року видана начальником КП «Коростенське МБТІ».

З технічного паспорту № НОМЕР_4 , виготовленого ФОП ОСОБА_5 слідує, що інвентаризація житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 проводилась 21.08.2023 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, факт належності спадкового майна спадкодавцю позивача ніким не оспорено та не спростовано, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 11.10.1999 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Юревич Ігор Вікторович, місце знаходження: АДРЕСА_4 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №001093 видане 29.08.2019 року.

Відповідач Ушомирська сільська рада Коростенського району Житомирської області, місце знаходження с.Ушомир, вул. Березюка, 15, Коростенського району Житомирської області, .

Суддя: Шульга О.М.