УХВАЛА

21 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 366/927/21

провадження № 61-4920св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А.С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В.М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шурубор Вячеслав Ігорович, на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Желепи О. В., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі - ТОВ «КОШЕЛЬОК») про визнання недійсним договору позики.

Позов обґрунтований тим, що 27 січня 2021 року йому стало відомо, що між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ним укладено договір (оферта) про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 09 січня 2021 року № -210247. За умовами цього договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» нібито видало йому позику в сумі 2 000,00 грн на 14 днів.

Кредитних договорів з відповідачем він не укладав, але представники ТОВ «КОШЕЛЬОК» вимагають від нього повернення зазначених коштів та сплати відсотків.

Він звернувся до представників ТОВ «КОШЕЛЬОК» з вимогою надати документи, які б вказували на укладення договору ним особисто.

На його вимогу представники ТОВ «КОШЕЛЬОК» електронною поштою та за допомогою месенджера «Viber» надіслали йому оспорюваний договір з додатком до нього (без підписів), фотокартки з невідомою особою, яка тримає в руці паспорт ОСОБА_1 та зазначали, що ця особа звернулася до ТОВ «КОШЕЛЬОК» із заявою про надання кредиту від імені ОСОБА_1 , а кошти в сумі 2 000,00 грн перераховано на картку, яка відкрита у Акціонерному товаристві «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 .

Після цього він звернувся до поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, за фактом чого внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування.

Вказані в оспорюваному договорі електронна скринька та номер телефону йому не належать, а номер картки, на яку, відповідно до відповіді ТОВ «КОШЕЛЬОК», було перераховано кошти в сумі 2 000,00 грн належать іншій особі ОСОБА_2 .

Зазначені обставини свідчать про відсутність доказів, які підтверджують факт того, що сума позики або фінансового кредиту була зарахована на його поточний рахунок та прямо або опосередковано була передана йому в розмірі 2 000,00 грн.

Просив визнати недійсним договір (оферта) про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 09 січня 2021 року № -210247, укладений між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір (оферта) про надання коштів у позику від 09 січня 2021 року № -210247 на умовах фінансового кредиту, укладений між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 .

Стягнено з ТОВ «КОШЕЛЬОК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах справи немає доказів підписання оспорюваного договору позивачем за допомогою електронного підпису.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «КОШЕЛЬОК» задоволено.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що договір № -210247 укладений за допомогою одноразового ідентифікатора, який згенерований електронною системою ТОВ «КОШЕЛЬОК» та був надісланий на номер позичальника НОМЕР_1 , смс - повідомленням. Використання позичальником отриманого коду, а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів вказує про згоду з умовами кредитування, тому договір вважається укладеним. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «КОШЕЛЬОК» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року, просить її скасувати, рішення Іванківського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2023 року у справі № 757/22453/20-ц, не дослідив докази у справі.

Суд апеляційної інстанції зробив посилання на справи, які мають істотні відмінності від обставин справи № 366/927/21, а тому висновки у цих справах не можуть бути прикладами застосування норм матеріального права, які підлягали врахуванню при ухваленні оскаржуваного рішення.

Він надав докази, що на свій номер телефону не отримував від ТОВ «КОШЕЛЬОК» смс-повідомлень, а номер картки, на яку було перераховано кошти в сумі 2 000,00 грн, йому не належить.

Суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив доказів, оскільки особа, яка тримає паспорт ОСОБА_1 , не співпадає з його фотокарткою у паспорті. Цю обставину суд апеляційної інстанції проігнорував.

Аргументи інших учасників справи

19 травня 2023 року до Верховного Суду на електрону пошту Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «КОШЕЛЬОК» на касаційну скаргу, у якому відповідач просить поновити строки на подання відзиву, касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У травні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження за касаційною відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою з огляду на її властивості, тому, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже, Верховний Суд встановив, що провадження за касаційною скаргою у справі, що переглядається, відкрито помилково, оскільки скарга подана на судове рішення у справі незначної складності, тому дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги, хоча і містять посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди із встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до проваджена суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну і предмет позову, складність справи і її значення для сторін і суспільства та не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Оскільки Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шурубор В. І., на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року у малозначній справі, то є підстави для закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шурубор Вячеслав Ігорович, на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» про визнання недійсним договору позики закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська