Справа №717/1215/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

представники позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянув в залі суду в селищі Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Представник позивача ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 4940918 в розмірі 29380 гривень, з яких 10000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19380 гривень - сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором № 13172-01/2022 в розмірі 8700 гривень, з яких 4000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4700 гривень - сума заборгованості за відсотками, всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 38080 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати.

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача у позовній заяві просить розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачка ОСОБА_3 відзив та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_3 було укладено договір по надання споживчого кредиту№4940918.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 кредитного договору, Товариство надає Споживачу кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 30 днів, а Споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.1.5.1 Кредитного Договору стандартна кредитна ставка становить 1,90 % в день застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Згідно п.п. 3.1 кредитного договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи період пролонгації та автопролонгації.

Згідно до пункту 2.1 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно до пункту 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2-4.2.4 договору.

Договір підписаний відповідачем електронним одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини стверджуються копією договору №4940918 про надання споживчого кредиту.

19 жовтня 2021 року ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало на рахунок вказаний у кредитному договорі 10000 гривень. Вказана обставина стверджується листом ТзОВ «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 22 червня 2023 року №2869.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що 19.10.2021 року ОСОБА_3 отримала від ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в кредит грошові кошти в сумі 10000 гривень.

Суд вважає, що домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору. Відповідачка не виконала взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Суд вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» акцептувало пропозицію споживача про продовження строку користування кредитом. Відтак суд вважає, що з врахуванням положень пунктів 4.3.1, 4.3.2 укладеного між сторонами договору, строк кредиту був продовжений на 90 днів з 18 листопада 2021 року, тобто до 16 лютого 2022 року включно.

Як слідує з наданого позивачем розрахунку, проценти нараховані за період до 24 лютого 2022 року, тобто в період з 17 лютого 2022 року поза межами строку кредитування.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

У матеріалах справи відсутні докази того, що сторони визначили розмір процентів за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі 190 гривень в день (як зазначено у розрахунку).

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення відсотків нарахованих на підставі, визначеної статтею 625 ЦК України, за період з 17 лютого 2022 року слід відмовити.

Розмір заборгованості за укладеним між ОСОБА_3 та ТзОВ «АВЕНТУС Україна» кредитним договором становить 10000 гривень заборгованості за сумою кредиту, 13610 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 23610 гривень.

19 червня 2023 року між ТзОВ „АВЕНТУС Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги відносно боржників ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів, в тому числі і до ОСОБА_3 , за договором №4940918.

14 січня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №13172-01/2022, який сторони назвали договором про надання фінансового кредиту, згідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» надало ОСОБА_3 кредит в сумі 4000 гривень на строк 30 днів, а ОСОБА_3 зобов`язалася повернути суму позики у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Процентна ставка визначена у договорі як 182,5% річних від суми кредиту, або 0,5% на добу. Згідно до пункту 4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк зазначений у п.1.2 договору та /або додатку до договору, проценти передбачені п.1.3 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Договір підписаний сторонами за допомогою одноразових ідентифікаторів. Вказані обставини стверджуються копією договору №13172-01/2022 від 14 січня 2022 року. 14 січня 2021 року кошти в сумі 4000 гривень були перераховані позичальнику. Вказана обставина стверджується листом ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №2919_33 від 14 грудня 2023 року. Таким чином, сторони 14 січня 2022 року уклали договір про надання кредиту в електронній формі, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».

13 лютого та 20 лютого 2022 року сторони уклали додаткові угоди до Договору про нанадіння фінансового кредиту, якими відстрочили виконання зобов`язання за договором до 26 лютого 2022 року. Сума відсотків за період з 13 по 26 лютого 2022 року визначена сторонами в розмірі 1400 гривень. Відповідачка сплатила товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» 1680 гривень відсотків, що зазначено у розрахунку заборгованості поданому до суду позивачем.

Враховуючи наведене, суд вважає, що загальний розмір відсотків за користування кредитним коштами в межах строку кредитування становить 2000 гривень, а саме 600 гривень за 30 днів користування кредитом з розрахунку 0,5 % за добу від 4000 гривень (сума кредиту) та 1400 гривень за період з 13 по 26 лютого 2022 року згідно укладених між сторонами додаткових угод.

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_3 за відсотками, з врахуванням сплаченого становить 320 гривень.

31 січня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» відступило свої права вимоги до ОСОБА_3 . Вказана обставина стверджується копією договору факторингу №31012023 від 31 січня 2023 року та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №31012023 від 31 січня 2023 року.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Суд вважає, що домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору. Відповідачка не виконала взятих на себе за кредитними договорами зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1ст.1048,ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільною процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Оскільки судом встановлено, що при укладенні договорів факторингу його сторонами було дотримано вимог зазначених вище норм закону, а також враховуючи те, що вказані договори у встановленому законом порядку сторонами не оспорювався і на даний час є чинним, суд вважає, що ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на законних підставах набуло статусу нового кредитора, а відповідно права вимоги до боржника - відповідача ОСОБА_3 за кредитними договорами.

Наявність у позивача договорів про надання позики разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за договорами.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2021 року слід задовольнити частково. З відповідачки на користь позивача слід стягнути 10000 гривень заборгованості за сумою кредиту, 13610 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 23610 гривень.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2022 року слід задовольнити частково. З відповідачки на користь позивача слід стягнути 4000 гривень заборгованості за сумою кредиту, 320 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 4320 гривень.

Таким чином, позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 27930 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитним договором №4940918 від 19 жовтня 2021 року в розмірі 10000 гривень суми кредиту та 13610 гривень процентів, заборгованість за кредитним договором №13172-01/2022 від 14 січня 2022 року в розмірі 4000 гривень суми кредиту та 320 гривень процентів.

Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2220 гривень 90 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014, яке розташоване в м. Київ, вулиця Симона Петлюри будинок 30, до ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання якої АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 27930 (двадцять сім тисяч дев`ятсот тридцять) гривень заборгованості за кредитними договорами та 2220 (дві тисячі двісті двадцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2024 року.

Суддя: