Справа № 513/1475/23
Провадження № 2/513/60/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Власенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Власенко Лілія Вікторівна, до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Саратський відділ державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2023 року позивач через свого представника - адвоката Власенко Л.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на таке.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені відповідно до ст. 135 СК України за заявою матері. Позивач стверджує, що він є біологічним батьком дитини. З часу народження сина проживав з ним та матір`ю однією сім`єю в АДРЕСА_1 . З 2015 року відповідач залишила сина з позивачем і до теперішнього часу не з`являється. За звернення позивача до органів РАЦС про внесення змін до актового запису про народження дитини у відомості про батька, йому було відмовлено, оскільки необхідна присутність матері дитини та її письмова згода. На цей час позивач не має іншої можливості визнати за собою батьківство щодо дитини та внести зміни до актового запису про її народження, окрім як у судовому порядку. Враховуючи викладене, просить суд визнати його батьком дитини ОСОБА_4 , народженого відповідачкою ОСОБА_2 25 жовтня 2014 року та внести зміни до актового запису № 506 від 07 листопада 2014 року, вказавши позивача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу з метою встановлення біологічного батьківства позивача; провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року підготовче провадження у справі поновлено, справу призначено у підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Н.Ніколаєва, належним чином повідомлена про розгляд справи, шляхом направлення повідомлення на електронну адресу юридичної особи, до судового засідання не з`явилася. До суду направлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

Вимоги ст. ст. 13, 81, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів, зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 по 2015 рік, як чоловік і дружина.

Від спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народився син ОСОБА_3 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 на підставі актового запису № 506 від 07 листопада 2014 року.

З копії актового запису про народження № 506 від 07 листопада 2014 року, вбачається, що державна реєстрація народження здійснена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного Кодексу України, за вказівкою матері. Відомості про батька вказано " ОСОБА_7 , громадянин України".

Позивач визнає батьківство повністю та вважає себе рідним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З індивідуальної картки вагітної та породілі № 47 ОСОБА_2 та журналу пологів за 2014 рік, вбачається, що остання взята на облік 23 липня 2014 року, чоловіком породіллі вказаний ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні у родовому відділенні з 25 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2014 року.

Згідно з довідкою Зорянського старостинського округу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 05 вересня 2023 року вих. №446, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до характеристики за місцем навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 3 класу Зорянського ліцею та характеризується виключно позитивно. Вихованням сина займається батько, оскільки матір дитини постійно відсутня і взагалі не цікавиться життям дитини.

Як вбачається з довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області вих № 499 від 16 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 , 1977 року народження, на території Зорянського старостинського округу е зареєстрована та не проживає. Відповідно до довідки вказаної селищної ради від 06 жовтня 2023 року вих. №2257/03-08/2826 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , з 06 червня 2018 року, однак за вказаною адресою, зі слів батьків, не проживає близько 4-5 років, мешкає за кордоном.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.

Статтями 3,4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до висновку експерта № 157 від 04 квітня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ймовірністю 99,98%, таким чином батьківство практично доведене.

Позивач визнає батьківство повністю та вважає себе рідним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, висновком Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05 жовтня 2023 року позивачу відмовлено у внесенні зміни щодо відомостей про нього як про батька дитини, оскільки необхідна присутність матері дитини та її письмова згода.

Суду позивачем надано достатньо доказів батьківства щодо дитини, порушення інтересів дитини в тому, що позивач буде визнаний батьком дитини не встановлено, а тому позовні вимоги у цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи вимоги позивача, виходячи із досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про визнання батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 255, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Саратський відділ державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зоря Саратського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарата Саратського району Одеської області, народженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Новоселівка Саратського району Одеської області, громадянкою України.

Внести зміни до актового запису № 506 від 07 листопада 2014 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарата Саратського району Одеської області, в частині відомостей про батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зоря Саратського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та у графі 1 змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », інші дані залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 28 серпня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород