УХВАЛА

15 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 935/2232/19

провадження № 61-11513во24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І., Тітова М. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Коростишева Житомирської області в особі Коростишівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Коростишева Житомирської області в особі Коростишівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Коростишівський районний суду Житомирської області ухвалою від 15 січня 2020 року відкрив провадження за вказаним позовом та призначив справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Рішенням від 13 квітня 2020 року Коростишівський районний суд Житомирської області позов ОСОБА_2 задовольнив, визнав за позивачкою право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Житомирський апеляційний суд постановою від 04 серпня 2020 року скасував рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 28 вересня 2020 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

29 листопада 2023 року ОСОБА_1 як правонаступник ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року.

Верховний Суд ухвалою від 15 березня 2024 року визнав неподаною заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року та повернув її заявнику.

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду заяву про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року.

Верховний Суд ухвалою від 17 квітня 2024 року повернув заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі № 935/2232/19.

Судове рішення мотивовано тим, що судові рішення, які просить переглянути заявник за виключними обставинами, прийнято не судом касаційної інстанції, тому його заява підлягає поверненню.

09 травня 2024 року ОСОБА_1 знову звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року.

Верховний Суд ухвалою від 16 травня 2024 року повернув заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у цій справі.

Ухвалюючи вказане судове рішення, Верховний Суд керувався тим, що судові рішення по суті спору, які просить переглянути заявник за виключними обставинами, прийнято не судом касаційної інстанції (у відкритті касаційного провадження було відмовлено), суд касаційної інстанції не наділений компетенцію здійснювати перегляд за виключними обставинами зазначених у заяві судових рішень, отже подана заява підлягає поверненню.

13 червня 2024 року до Верховного Суду черговий раз надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі № 935/2232/19 за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Коростишева Житомирської області в особі Коростишівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Ухвалою від 18 червня 2024 року Верховний Суд повернув заяву ОСОБА_1 з тих же підстав: заявник подав заяву про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які не ухвалювалися Верховним Судом.

04 липня 2024 року ОСОБА_1 вчергове надіслав до Верховного Суду заяву про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року.

Верховний Суд ухвалою від 10 липня 2024 року повернув заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у цій справі.

Указане судове рішення мотивовано тим, що процесуальна поведінка заявника не відповідає принципу добросовісності учасників цивільного процесу та належного використання цивільно-процесуального інструментарію для ефективного захисту цивільних прав особи. Верховний Суд визнав дії заявника зловживанням процесуальними правами.

10 серпня 2024 року ОСОБА_1 знову надіслав до Верховного Суду заяву про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.

Верховний Суд ухвалами 17 квітня 2024 року, від 16 травня 2024 року та від 18 червня 2024 року заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року повернув, оскільки судові рішення, які просив переглянути заявник за виключними обставинами, прийнято не судом касаційної інстанції.

Тобто Верховним Судом вже тричі повернуті аналогічні процесуальні звернення ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами указаних судових рішень.

Крім того, ухвалою від 10 липня 2024 року Верховний Суд визнав дії заявника щодо неодноразових звернень до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд за виключними обставинами указаних судових рішень зловживанням процесуальними правами.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що наявні підстави для визнання подання ОСОБА_1 10 серпня 2024 року заяви про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року зловживанням процесуальними правами відповідно до статті 44 ЦПК України.

При цьому Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (частина друга статті 44 ЦПК України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Верховного Суду із аналогічними заявами про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, судом касаційної інстанції вже постановлялися ухвали про повернення таких заяв, а ухвалою від 10 липня 2024 року Верховний Суд визнав дії заявника щодо неодноразових звернень до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд за виключними обставинами указаних судових рішень зловживанням процесуальними правами, проте ОСОБА_1 у черговий раз звертається із аналогічною заявою, тому Верховний Суд дійшов висновку, що такі дії свідчать про зловживання заявником процесуальними правами, що в силу вимог частини третьої статті 44 ЦПК України є підставою для повернення цієї процесуальної заяви без розгляду.

Частиною четвертою статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 143 ЦПК України).

Статтею 144 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є: попередження, видалення із залу судового засідання, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 1 січня становить 3 028,00 грн.

Враховуючи те, що в ухвалі Верховного Суду від 10 липня 2024 року суд роз`яснював ОСОБА_1 положення статті 44 ЦПК України, проте заявник повторно звертається із аналогічною заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, Верховний Суд дійшов переконання, що за таких обставин до ОСОБА_1 підлягають застосуванню заходи процесуального примусу, а саме: накладення штрафу у розмірі 0,3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908,40 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до частини другої статті 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням вищенаведеного, Верховний Суд акцентує увагу заявника на тому, що у разі вчинення ним вкотре аналогічних дій, які матимуть ознаки зловживання процесуальними правами, суд може застосувати заходи процесуального примусу з переліку, визначеного частиною другою статті 148 ЦПК України.

Керуючись статтями 44, 148 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Коростишева Житомирської області в особі Коростишівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування повернути заявнику.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у розмірі 908,40 грн (дев`ятсот вісім гривень сорок копійок).

Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. І. Крат

М. Ю. Тітов