Справа №701/881/24
Номер провадження2/701/372/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Буцької селищної ради с-ще Буки Уманського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області у віці 83 років померла баба позивача по матері ОСОБА_2 , про що 14.09.2021 року складено відповідний актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14.09.2021 року виконавчим комітетом Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області. Довідка виконавчого комітету Буцької селищної ради від 08.07.2024 № 403 інформує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до будинкової карточки була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.05.1979 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті баби ОСОБА_2 позивач подав заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де за заявою позивача заведено спадкову справу № 35/2022, номер у Спадковому реєстрі 69165055, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68592773 від 18.02.2022 року. Мати позивача - ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_2 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області у віці 51 років, про що 23.05.2016 року складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 23.05.2016 року виконавчим комітетом Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області. Згідно свідоцтва про народження матері, її батьком (відповідно дідом позивача) значиться ОСОБА_4 , матір`ю (бабою позивача) значиться ОСОБА_5 . Прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_7 після укладення шлюбу 26.04.1979 року, а/з № 7 ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 26.04.1979 року Буцькою селищною радою Маньківського району Черкаської області. Рідний дід позивача по матері ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в х. Можаєвка Тарасовського району Ростовської області, Росія, про що 21.02.2006 року складено запис акта про смерть № 107, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 01.08.2014 року відділом ЗАГС адміністрації Тарасовського району Ростовської області. Таким чином, спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_2 позивач прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, а спадщину після смерті діда ОСОБА_4 позивач прийняв в порядку прийняття спадщини за законом у відповідності до приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України, за якою малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. На момент смерті діда 12 лютого 2006 року позивач мав повних 14 років, тобто був неповнолітньою особою, відповідно спадщина є прийнятою відповідно до закону і належить позивачу з часу відкриття спадщини (дня смерті згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України). За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У зв`язку з наявністю спадкового майна, яке потрібно переоформити у нотаріальному порядку, позивач через представника звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в селищі Буки Уманського району Черкаської області, який за наявними правовстановлюючими документами належав та обліковується за дідом ОСОБА_4 . 27.12.2022 року згідно листа за № 842/02-31 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2022 року. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що належав дідові ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане спадкове майно мотивована тим, що представником спадкоємця ОСОБА_1 не було пред`явлено всіх необхідних документів, як це вимагає пункт 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, але згідно позовної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Буцької селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області у віці 83 років померла баба позивача по матері - ОСОБА_2 , про що 14.09.2021 року складено відповідний актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14.09.2021 року виконавчим комітетом Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області (а.с. 12). Довідка виконавчого комітету Буцької селищної ради від 08.07.2024 № 403 інформує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до будинкової карточки була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.05.1979 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13). Після смерті баби ОСОБА_2 позивач подав заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де за заявою позивача заведено спадкову справу № 35/2022, номер у Спадковому реєстрі 69165055, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68592773 від 18.02.2022 року (а.с. 14). Мати позивача - ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_2 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області у віці 51 років, про що 23.05.2016 року складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 23.05.2016 року виконавчим комітетом Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області (а.с. 15). Згідно свідоцтва про народження матері, її батьком (відповідно дідом позивача) значиться ОСОБА_4 , матір`ю (бабою позивача) значиться ОСОБА_5 (а.с. 16). Прізвище ОСОБА_6 на Кислинська після укладення шлюбу 26.04.1979 року, а/з № 7 ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 26.04.1979 року Буцькою селищною радою Маньківського району Черкаської області (а.с. 19). Рідний дід позивача по матері - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в х. Можаєвка Тарасовського району Ростовської області, Росія, про що 21.02.2006 року складено запис акта про смерть № 107, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 01.08.2014 року відділом ЗАГС адміністрації Тарасовського району Ростовської області (а.с. 18). Таким чином, спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_2 позивач прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, а спадщину після смерті діда ОСОБА_4 позивач прийняв в порядку прийняття спадщини за законом у відповідності до приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України, за якою малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. На момент смерті діда 12 лютого 2006 року позивач мав повних 14 років, тобто був неповнолітньою особою, відповідно спадщина є прийнятою відповідно до закону і належить позивачу з часу відкриття спадщини (дня смерті згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України). У зв`язку з наявністю спадкового майна, яке потрібно переоформити у нотаріальному порядку, позивач через представника звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в селищі Буки Уманського району Черкаської області, який за наявними правовстановлюючими документами належав та обліковується за дідом ОСОБА_4 . 27.12.2022 року згідно листа за № 842/02-31 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2022 року (а.с. 20-21). Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що належав дідові ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане спадкове майно мотивована тим, що представником спадкоємця ОСОБА_1 не було пред`явлено всіх необхідних документів, як це вимагає пункт 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Згідно наведеної у вказаній постанові інформації нотаріусом повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.02.2022 року про прийняття спадщини за законом після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., була відкрита спадкова справа № 35 за 2022 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи, заповіти, спадкові договори та спадкові справи на ім`я та від імені ОСОБА_2 були відсутні. Згідно п. 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р., за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як випливає із сукупності мотивації за встановлених обставин, наведених у постанові нотаріуса від 27.12.2022 року, а також обставин даної справи, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало дідові ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , відмовлено у зв`язку з тим, що баба спадкоємця (дружина покійного спадкодавця) ОСОБА_2 не зверталась до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та згідно довідки № 32, виданої Виконавчим комітетом Буцької селищної ради Уманського району Черкаської області 15 грудня 2022 року вона вважається такою, що фактично не прийняла спадщину, так як ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 15 травня 1979 року по 29 червня 1981 року включно, а помер у 2006 році у Російській Федерації. Дружина ОСОБА_2 продовжувала проживати у вказаному будинку до дня смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Довідка виконавчого комітету Буцької селищної ради Уманського району Черкаської області від 15 грудня 2022 року № 32 інформує та підтверджує, що згідно будинкової картки виконавчого комітету Буцької селищної ради, будинок по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований за даною адресою з 15 травня 1979 року по 29 червня 1981 року (а.с. 25-26). Разом з ним з 15 травня 1979 року в будинку була зареєстрована та проживала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наявність та належність спадкового майна підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданим 14.07.1973 року виконавчим комітетом Буцької селищної ради депутатів трудящих (а.с. 27). Також це підтверджується даними технічного паспорта на будинок садибного типу, розташованого по АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення позивача ПП «Уманський центр технічної інвентаризації» (а.с. 28-33). При цьому, земельна ділянка площею 0,22 га, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно рішення Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області від 01.04.1994 року № 14/21, передано безкоштовно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_2 (а.с. 34). Після смерті баби ОСОБА_2 позивач прийняв спадщину, тому до нього перейшли усі права та обов`язки спадкодавця, в тому числі і право на оформлення присадибної земельної ділянки. За цих обставин діє п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Статтею шостою цього ж Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дія цих статей Земельного кодексу (в редакції 1992 року) зупинялася лише для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом. Отже, якщо у громадянина була у користуванні земельна ділянка для ведення особистого підсобного (селянського) господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва і рішенням місцевої ради така земельна ділянка була передана йому у приватну власність, то з дня прийняття цього рішення радою у такого громадянина вже по-суті виникло право власності на земельну ділянку. І якщо такий громадянин помер, не отримавши державного акта на право власності на земельну ділянку, його спадкоємці мають право виготовити вже на себе державний акт. Однак, з 01.01.2013 року такі державні акти взагалі не виготовляються і не видаються, а діє порядок державної реєстрації прав власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та приписи відповідного Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р., № 1127. При цьому, скористатись даним порядком позивач не має можливості, оскільки для цього потрібно надати свідоцтво про право на спадщину, яке отримати немає можливості оскільки правовстановлюючий документ (державний акт) на землю не оформлювався, наявним є лише рішення органу місцевого самоврядування, і власне на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, належний дідові. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача-спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає. Разом з тим, слід зазначити, що в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, за наявних обставин факту смерті спадкодавця-діда позивача на території росії, нотаріальне оформлення спадщини, розташованої на території України є фактично неможливим у зв`язку із припиненням дії відповідних міжнародних міждержавних угод, укладених попередньо. Однак, при цьому, за чинним законодавством України, право на оформлення спадщини на нерухоме майно, розташоване на території України, є гарантованим та непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Цивільного кодексу України, чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Цивільного кодексу України, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-ІV, цей Закон застосовується до всіх міжнародних договорів України, регульованих нормами міжнародного права і укладених відповідно до Конституції України та вимог цього Закону. Відповідно до ст. 19 Закону № 1906-ІV, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Законом України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР. Постановою Кабінету Міністрів від 4 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Станом на 24.02.2022 у відносинах із зазначеними державами - сторонами Гаазької конвенції 1961 року діяла Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, статтею 13 якої визначено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою та скріплені гербовою печаткою, ухвалюються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення; документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Роз`яснення щодо практичного застосування вищевказаних положень законодавства надано листом Міністерства Юстиції України № 2289//37.4 від 06.01.2023. Таким чином, протягом строку, визначеного постановою Кабінету Міністрів, офіційні документи, видані у вищезазначених державах (Азербайджан, Вірменія, Грузія, Казахстан, Киргизстан, Молдова, Таджикистан, Узбекистан, росія та білорусь), можуть прийматися на території України без вимоги додаткового засвідчення, а по завершенні такого періоду - прийматимуться за умови їх засвідчення апостилем. Разом з тим, відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Таким чином, за сукупністю обставин справи, позивач є таким, що фактично прийняв спадщину у відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому інші спадкоємці відсутні, що підтверджується сукупністю інформації, вказаною у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2022 року, довідці виконавчого комітету Буцької селищної ради від 08.07.2024 № 403.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкуванн у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. За ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У даному випадку, як спадкоємець позивач є власником майна (спадкових майнових прав), має місце відсутність правовстановлюючого документа та оспорювання (невизнання) права власності, що підтверджено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В даному випадку, спадщина належить позивачу-спадкоємцю з часу відкриття спадщини в порядку спадкування, що зобов`язує утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте відсутня можливість здійснювати ці обов`язки у зв`язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1261-1265, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованим та жителем АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко