Провадження №2/523/1426/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тищенко С.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Димовчі М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 17 м. Одеси, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Доводи позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, яким просив суд: зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Суворовського районного суду м.Одеси по цивільній справі №523/1506/22 від 14.11.2022 року до 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначив, щоза рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі №523/1506/22 від 14.11.2022 року на користь відповідача з нього було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень щомісячно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син ОСОБА_4 . Крім того, він здійснює догляду за ОСОБА_5 (батьком дружини), що значно погіршило його матеріальне становище. Заробітна плати складає - 6 700 грн. на місяць, що позбавляє можливості сплачувати аліменти у розмірі 8000 грн на місяць.

Наразі, ОСОБА_3 виповнилась 3 роки та у відповідачки закінчилася декретна відпустка по догляду за дитиною, а отже враховуючи солідарний обов`язок батьків по утриманню дитини, підстави сплачувати аліменти в розмірі - 8 000 грн. відсутні.

Доводи відповідача.

Представником відповідача адвокатом Димовчі М.І., було надано суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається що позовні вимоги відповідач не визнає та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вказані позивачем доводи вже були дослідженні та враховані під час ухвалення Суворовським районним судом м. Одеси рішення від 14.11.2022 р. у справі № 523/1506/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розмірі 8000 грн., залишеного без змін постановою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 22.02.2023 р., в межах розгляду якої, судами були досліджені позовні вимоги та заперечення сторін, зокрема, письмові докази та доводи позивачки ОСОБА_2 щодо ведення відповідачем ОСОБА_1 прихованої підприємницької діяльності, з продажу комп`ютерної техніки, ноутбуків, мобільних телефонів, планшетів, гаджетів, аксесуарів та інших електронних приладів, в магазині під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розташованому по АДРЕСА_1 , дохід від якої він акумулює на своєму власному картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», рух коштів по якому підтвердився випискою з банківського рахунку, отриманого на запит суду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, після дослідження матеріалів справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що «відповідач не спростував інформацію про отриманий ним дохід, тому визначення такого розміру аліментів не призведе до дисбалансу обов`язків батьків та їх витрат на дитину. Стягуючи аліменти на дитину у розмірі 8000 грн., щомісячно, суд першої інстанції правомірно виходив з фінансових можливостей відповідача та врахував інтереси дитини, на користь якої стягнута вказана грошова сума.»

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про наступне: «доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував відсутність у нього власного житла, його сімейний стан, перебування на його утриманні немовля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і дружини ОСОБА_6 , надання грошової допомоги його батькам і батькам дружини, як непрацездатним особам і за їх станом здоров`я, підлягають відхиленню, як такі, що не ґрунтуються на законі та не стверджені доказами.».

Більш того, позивач ОСОБА_1 мав в розпорядженні легковий автомобіль вартістю 76 800 доларів США, який був придбаний сторонами в період шлюбу, проте, позивач умисно переоформив цей автомобіль на свою нову дружину, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області.

Відповідач умисно, з метою ухилення від сплати аліментів в належному розмірі на утримання власної доньки, вводить суд в оману, доводячи нібито він працює консультантом в магазині та отримує заробітну плату в розмірі 6700 грн.

До цього, в первісній справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відповідач ОСОБА_1 стверджував, що він взагалі є безробітним, що потім було спростовано судом, з огляду на письмові докази, якими підтвердилось ведення ним господарської діяльності.

Наявність у позивача іншої дитини, яка народилася до ухвалення судом 14.11.2022 р. рішення про стягнення аліментів, не зменшує обсяг витрат матері на утримання дитини, при тому що відповідач має достатній рівень доходу такий, що дозволяє йому утримувати двох дітей.

Заявлений позивачем розмір аліментів 2500 грн., при високому рівні інфляції, високих цінах на продукти, одяг, товари догляду за дитиною, практично не буде дозволяти матері забезпечити дитині рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що не відповідає вимогам ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини».

IІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою суду від 03.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 03.10.2023 року за клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Димовчі Максима Івановича витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відомості щодо сплати єдиного соціального внеску ФО-П ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ) за свого працівника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) у період з 06.04.2023 р. по теперішній час, а також відомості про сплату єдиного соціального внеску ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Ухвалою суду від 14.11.2023 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 14.06.2024 року поновлено представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Димовчі Максиму Івановичу строк для звернення до суду з клопотанням про витребування доказів та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомості про те чи перетинав державний кордон України громадянин України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 для виїзду за межі України та в зворотньому напрямку починаючи з 1 квітня 2023 року по теперішній час, а також повідомити причини для виїзду за кордон які були вказані цією особою під час перетину кордону.

ІІІ. Позиції сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тищенко С.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що підставою зменшення розміру аліментів являється зміна матеріального стану позивача, його заробітна плата складає лише 6 700 грн., також на його утриманні перебувають дружина та син.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Димовчі М.І., з`явившись до судового засідання, заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Додатково пояснив, що позивач намагається протиправно переглянути рішення суду, яке набрало законної сили, підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, позивач вводить суд в оману, оскільки перебуває за межами країни, відпочиває у Турції, що підтверджується фото його дружини, викладеними у соціальних мережах. Відсутні докази зміни матеріального стану позивача, оскільки станом на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, позивач взагалі офіційно не був працевлаштований, він підприємець, отримує доходи від реалізації комп`ютерної техніки, у нього свої магазини, що і знайшло своє підтвердження банківськими виписками. Наразі, позивач надав суду фіктивні документи про його працевлаштування, з метою зменшення розміру аліментів.

Фіксування судового засідання здійснювалось технічним записом, відповідно до ч.1 ст. 247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Суд заслухавши доводи та думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2022 року Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено рішення по справі №523/1506/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн., щомісячно, починаючи з 27 січня 2022 року і до її повноліття.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2022 року залишено без змін.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 22 лютого 2022 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), ОСОБА_1 зареєстрував шлюб 22 лютого 2022 року із гр. ОСОБА_6 .

07 листопада 2022 року від даного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копіє свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 видане Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса).

В якості підстав для застосування ст. 192 Сімейного кодексу України, та зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду, позивач надав суду:

-копію Акту обстеження сім`ї від 09 січня 2023 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює догляд за батьком дружини - ОСОБА_5 , який потребує постійного догляду;

-копію Висновку про результати комплексного призначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг;

- довідку ФОП « ОСОБА_9 » від 18.07.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 працює у ФОП та виконує функції продавця консультанта дистанційно, у зв`язку із виїздом за межі України, робочий час складає 40 годин на тиждень. Відповідно до Довідки про доходи ОСОБА_1 , вбачається що загальний розмір його доходу за період квітень 2023 рок по червень 2023 року складає 6700,00 грн;

- виписку АТ КБ «ПриватБанку» по картковому рахунку № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_1 , згідно якої вбачається що за період з 01.01.2023року по 27.06.2023 року ОСОБА_1 отримував систематично дохід 6700,00 грн на картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк»;

Відповідно до Довідки наданої на виконання ухвали суду з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області та Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 отримує заробітну плату у розмірі 6700,00 грн.

З наданої на виконання ухвали суду відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 року, вбачається що ОСОБА_1 в період з 11.08.2023 року по 28.04.2024 року було здійснено виїзди та в`їзди як з території України так і на неї. Останній виїзд з території України ОСОБА_1 було здійснено у пункті пропуску Маяки-Удобне 28.04.2024 року.

В свою чергу, представником відповідача, в спростування доводів позивача, надано суду відповідь з Територіального сервісного центру МВС № 5142, на адвокатський запит, з якої вбачається наступне:

- за ОСОБА_1 , після 22.02.2022 року, транспортні засоби не реєструвалися;

- за ОСОБА_10 , після 22.02.2022 року, були зареєстровані наступні транспортні засоби: - 27.07.2022р. автомобіль LEXUS LX 450, 2016 року виготовлення, чорного кольору, який 06.12.2022р. перереєстрований по договору купівлі продажу на нового власника; - 16.09.2022р. був зареєстрований автомобіль MERCEDES-BENZ GLS 63,2017 року виготовлення, чорного кольору, 16.05.2024р. перереєстрований по договору купівлі продажу на нового власника; - 10.09.2019р. був зареєстрований автомобіль NISSAN TI1DА, 2007 року виготовлення, сірого кольору, який 28.12.2023р. перереєстрований по договору купівлі продажу на нового власника; 27.12.2023р. зареєстрований автомобіль MERCEDES-BENZ GLA 200, 2014 року виготовлення, чорного кольору, який станом на 12.06.2024р. значиться на обліку.

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.07.2024 року, ОСОБА_1 перетинав державний кордон України:

-11.08.2023 виїзд, 17.08.2023 в`їзд;

-17.09.2023 виїзд, 23.11.2023 в`їзд;

-10.03.2024 виїзд, 10.03.2024 в`їзд;

-28.04.2024 виїзд, та з цієї дати ОСОБА_11 не повертався на територію України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 1 ст.182СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм судом вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати: чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи вплинула ця зміна на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд у постанові від 6 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначив про те, що аналіз ч. 1 ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів, при цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Разом з тим, Верховний Суд прийшов до висновку, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на утримання якої він сплачує аліменти та суперечитиме її інтересам.

Аналогічної позиції дотримувався Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц.

Окрім цього, у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №56/2017/19 Верховний Суд вказав, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

У даному випадку, судом встановлено, що станом на дату ухвалення рішення суду 14.11.2022 року, ОСОБА_1 вже перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , також вже мав на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тобто, за матеріалами даної справи, відсутні обставини зміни сімейного стану позивача.

Стосовно зміни матеріального стану позивача, суд зазначає, що на момент ухвалення Суворовським районним судом м. Одеси від 14.11.2022 року рішення суду по справі №523/1506/22, ОСОБА_1 взагалі не був офіційно працевлаштований. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд виходив із карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк, з якого вбачалося що позивач активно витрачає кошти та отримує перекази від інших осіб.

Надаючи оцінку доводам позивача ОСОБА_1 стосовно отримання ним заробітної плати у розмірі 6 700 грн., та надання ним соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі за ОСОБА_5 (батько дружини), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Постанова ВС від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Постанова ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Постанова ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21)

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи встановлення явної неповаги до суду чи учасників справи. Постанова ВС від 03 березня 2021 року у справі № 761/27076/19 (провадження № 61-14448св20).

За даних обставин, суд вбачає в діях позивача ОСОБА_1 недобросовісну поведінку, направлену на введення суд в оману, оскільки під-час розгляду справи судом стороною позивача здійснювалось уточнення обставин позову, в залежності від доказів, які надавалися стороною відповідача та витребовувалися судом.

Спочатку позиція сторони позивача зводилась до того, що позивач працює, отримує заробітну плату 6 700 грн., доглядає за батьком дружини.

Однак, після того як суд витребував інформацію щодо перетину позивачем кордону України, за клопотанням сторони відповідача, суду була надана довідка про виконання позивачем своїх функцій продавця-консультанта дистанційно, у зв`язку із виїздом за межі країни.

З огляду на це, суд критично ставиться до наданих суду довідок про офіційне працевлаштування позивача, та отримання ним заробітної плати у розмірі 6 700 грн., вважає що позивач не підтвердив зміну свого матеріального стану в бік погіршення. При цьому, надання суду Виписки з АТ КБ «Приватбанк» з карткового рахунку позивача, по якій вже не проводяться протягом пів року операції переказу грошових коштів, які стали основною підставою для стягнення аліментів саме у розмірі 8000 грн., не свідчить про те, що у позивача не можуть бути відкриті інші карткові рахунки, у тому числі в інших банках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України у 2023 році, у квітні 2024 року виїхав за межі країни та не повертався.

Зазначені обставини спростовують доводи позивача ОСОБА_1 щодо надання ним соціальних послуг з догляду за батьком дружини, станом на дату ухвалення судом рішення.

Також, внаслідок перебування позивача за кордоном, суд не приймає до уваги його доводи стосовно того, що після ухвалення рішення Суворовським районним судом м. Одеси від 18.05.2023 року по справі №523/2332/22 про визначення участі батька у вихованні дитини, малолітня Аріна приблизно 30% відсотків свого часу буде перебувати з ним.

При цьому, суд приймає до уваги що з дати ухвалення судом рішення від 14.11.2022 року по справі №523/1506/22, ОСОБА_10 (дружина позивача) продала:

- 06.12.2022р. автомобіль LEXUS LX 450, 2016 року виготовлення, чорного кольору, який перереєстрований по договору купівлі продажу на нового власника;

- 16.05.2024р. автомобіль MERCEDES-BENZ GLS 63,2017 року виготовлення, чорного кольору, перереєстрований по договору купівлі продажу на нового власника;

- 28.12.2023р. автомобіль NISSAN TI1DА, 2007 року виготовлення, сірого кольору, який перереєстрований по договору купівлі продажу на нового власника;

З 27.12.2023р. за ОСОБА_10 зареєстрований автомобіль MERCEDES-BENZ GLA 200, 2014 року виготовлення, чорного кольору, який станом на 12.06.2024р. значиться на обліку.

Факт реєстрації майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя. Постанова Верховного Суду від 01.04.2020 року по справі № 462/518/18.

На думку суду, інструмент зменшення розміру стягнутих аліментів, передбачений для захисту прав боржника, у якого сталися суттєві зміни, зокрема або матеріального стану, або сімейного стану, або стану здоров`я. Цей інститут не можна використовувати для перегляду рішення суду, яке набрало законної сили, з підстав визначених для апеляційного перегляду.

Згідно із статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи усе викладене вище, беручи до уваги те, що з моменту ухвалення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2022 року по справі № 523/1506/22, позивач не довів належними та допустимими доказами що у нього відбулися суттєві зміни у сімейному, матеріальному стані або у стані його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному розмірі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів та відмову у задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 12.08.2024 року, у зв`язку із тривалою та періодичною відсутністю в суді світла.

Суддя: К.О. Далеко