ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

19 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 713/1116/22

провадження № 61-5558св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Орлов Олександр Олександрович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

У червні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року № CVVWG8 у сумі 304 670,91 грн звернути стягнення на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 46,40 кв. м, житловою площею 34,00 кв. м, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах; а також виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі, що є предметом договору іпотеки.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області

від 20 грудня 2022 року стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 березня 2023 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року та додаткове рішення Вижницького районного суду Чернівецької області

від 20 грудня 2022 року залишено без змін.

Додатковою постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 березня

2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог по суті спору, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, керувався тим, що позивач не довів наявність заборгованості, в рахунок погашення якої може бути звернено стягнення на предмет іпотеки, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач належним чином виконує зобов`язання за договором зі сплати заборгованості за тілом кредиту, відсоткам та комісії із дотриманням графіку погашення заборгованості. За період із 28 грудня 2018 року до 26 листопада 2019 року відповідач сплатила суму коштів у більшому розмірі, ніж передбачено графіком до додаткової угоди № 4, така заборгованість не могла виникнути та є наслідком неналежного зарахування та розподілу коштів, внесених ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Верховного Суду від 25 червня 2024 року касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року, постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 березня 2023 року та додаткову постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 березня

2023 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені заяви про ухвалення додаткового рішення

У липні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Орлов О. О., подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

Заяву мотивовано тим, що під час касаційного перегляду адвокат Орлов О. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду відзив на касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк», у якому, крім іншого, просив стягнути з позивача (касатора) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн.

Також у відзиві на касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» було зазначено про те, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів із моменту ухвалення судового рішення у порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2022 року № 15/М/Ц-22 та додатку № 1 до договору від 18 листопада 2022 року гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництва прав та інтересів клієнта у справі № 713/1116/22 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у суді касаційної інстанції становить 30 000,00 грн у будь-якому випадку, навіть при винесенні рішення не на користь клієнта, тобто сторони погодили фіксовану суму.

01 липня 2024 року на підставі договору про надання правової допомоги

від 18 листопада 2022 року № 15/М/Ц-22 ОСОБА_1 та адвокат Орлов О. О. склали акт виконаних робіт, у якому засвідчили факт виконання та надання послуг у суді касаційної інстанції, а саме: підготовка та подання клопотання про направлення копій касаційних скарг; підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 березня 2023 року; підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на додаткову постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Орлов О. О., просить ухвалити додаткове судове рішення та стягнути з

АТ КБ «ПриватБанк» на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення АТ КБ «ПриватБанк» не подало.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи заяви і надані заявником документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на таке.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку,

що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі

№ 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі

№ 904/4507/18).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, оскільки цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити

з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу шляхом подання відповідного клопотання.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Об'єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня

2019 року у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20, від 25 травня 2023 року у справі № 824/41/22.

У справі, що переглядається, установлено, що 18 листопада 2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та Орловим О. О. (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги № 15/М/Ц-22 щодо надання за винагороду необхідної правової допомоги клієнту у справі № 713/1116/22 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій (а. с. 170, 171, т. 4).

Умови, строки та порядок розрахунку, а також розмір винагороди (гонорару), який сплачує клієнт адвокату сторони узгодили у додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3 додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 18 листопада 2022 року сторони домовилися, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги у суді касаційної інстанції становить

30 000,00 грн у будь-якому випадку, навіть при ухваленні судом рішення не на користь клієнта (а. с. 188 (зворот), т. 1).

У відзиві на касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Орлов О. О. просив стягнути з позивача (касатора) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції у розмірі

30 000,00 грн.

Також у відзиві на касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» було зазначено про те, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів із моменту ухвалення судового рішення у порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Відповідно до опису вкладень у цінний лист, а також трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» № 599 відзив на касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк надіслано Орловим О. О. в інтересах ОСОБА_1 15 червня 2023 року.

Постановою Верховного Суду від 25 червня 2024 року касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року, постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 березня 2023 року та додаткову постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 березня 2023 року залишено без змін.

Відповідно до трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» адвокат Орлов О. О. отримав особисто постанову Верховного Суду 01 липня 2024 року.

01 липня 2023 року ОСОБА_1 (клієнт) та Орлов О. О. (адвокат) склали акт виконаних робіт на підставі договору про надання правової допомоги

від 18 листопада 2022 року № 15/М/Ц-22, у якому засвідчили факт виконання та надання послуг у суді касаційної інстанції, а саме: підготовка та подання клопотання про направлення копій касаційних скарг; підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 березня 2023 року; підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на додаткову постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

У пункті 5 акта виконаних робіт зазначено про те, що загальна вартість виконаних адвокатом робіт та наданих послуг у суді касаційної інстанції становить 30 000,00 грн.

Відповідно до опису вкладень у цінний лист, а також трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» № 545 заява про ухвалення додаткового рішення надіслана Орловим О. О. в інтересах ОСОБА_1 04 липня 2024 року, отримана АТ КБ «ПриватБанк» 09 липня 2024 року.

АТ КБ «ПриватБанк» не надсилало ані відповіді на відзиви на касаційні скарги, у яких ініціювалося питання про стягнення з банку витрат на правову допомогу, ані заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення із клопотанням про зменшення заявленої до стягнення суми.

З огляду на принципи диспозитивності та змагальності, враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» як зацікавленою стороною не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у свою чергу, ОСОБА_1 підтверджено належними і допустимими доказами факт понесення витрат на правову допомогу, розмір якої є фіксованим та співмірним, колегія суддів виснує про наявність правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, у розмірі 30 000,00 грн.

Керуючись статтями 141, 270, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Орлов Олександр Олександрович, про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі

30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

і оскарженню не підлягає.

Судді І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк