Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024 Справа №607/17492/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Братасюка В.М.,

за участі секретаря Тинкалюк Є.І.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в загальному позовному провадженні позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про встановлення земельного сервітуту, -

ВСТАНОВИВ:

Провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0001 площею 0, 1509 га., згідно позначень нанесених на план земельного сервітуту у спосіб, уточнений позивачами усно в судовому засіданні 24.04.2024 року, проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху дороги, до земельних ділянок №61252:86700:01:001:1910 та №61252:86700:01:001:1911.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на ту обставину, що за правочинами позивачами було набуто у власність дві земельні ділянки з кадастровими №61252:86700:01:001:1910 та №61252:86700:01:001:1911 з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку й ведення особистого селянського господарства, однак виникла потреба встановлення земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху дороги на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0001 площею 0, 1509 га., що належить відповідачу.

Необхідність встановлення означеного сервітуту виникла для позивачів, оскільки їхні потреби не можуть бути задоволені в інший спосіб.

Разом з тим відповідач відмовляється від укладання договору на встановлення земельного сервітуту, а відтак лише в судовому порядку позивачі можуть захисти власне цивільне права на використання належних їм земельних ділянок за цільовим призначенням.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник вимогу підтримали та просять задовольнити.

Представники відповідача просять в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, про що надали мотивований відзив на позовну заяву.

Заслухавши поясненням на дослідивши докази судом встановлені наступні обставини.

Отже, 28.12.2021 року згідно договорів купівлі продажу земельних ділянок, позивачами було придбано земельні ділянки з кадастровими №61252:86700:01:001:1910 та №61252:86700:01:001:1911 з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку й ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначають, що у них потреба встановлення земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху дороги на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0001 площею 0, 1509 га., що належить відповідачу.

Необхідність встановлення означеного сервітуту виникла для позивачів, оскільки їхні потреби не можуть бути задоволені в інший спосіб.

Раніше земельна ділянка належна відповідачу, не була сформована. Разом з тим, 05.04.2023 року відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0001 з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг в межах с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Субєктом речового права (права постійного користування) є відповідач ДСГП «Ліси України».

Відтак після присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, тобто завершення процесу формування земельної ділянки, позивачі зазначають, що 20.06.2023 року звернулися до відповідача з пропозицією укласти договір земельного сервітуту, до якої приєднали план сервітуту та проект договору.

Означені обставини позивачі підтвердили наступними письмовими доказами: копіями договорів купівлі продажу від 28.12.2021 року; витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2021 року; витягом з державного земельного кадастру та кадастром планом земельних ділянок №61252:86700:01:001:1910 та №61252:86700:01:001:1911; Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0001; копією листа повідомлення на адресу відповідача з проханням укласти договір земельного сервітуту; копією заяви до відповідача з приєднанням проекту договору про встановлення земельного сервітуту з планом сервітуту (арк.. справи 28, 29 т.1); копію відповіді відповідача від 11.08.2023 року про відмову в прийнятті пропозиції; копією відповіді на запрошення від 05.09.2023 року; Обгрунтуванням встановлення сервітутів, що передбачає будівництво насипної грунтової дороги, укріпленої щебенем; копією рішення Великоберезовицької селищної ради від 11.09.2023 року №426 «Про надання дозволу на проведення благоустрою земельної ділянки в с. Петриків»; та ін.

Також позивачі приєднали фотоматеріали з зображенням спірної місцевості та копію технічного паспорта на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

На спростування доводів позивача, до відзиву на позов відповідач, в свою чергу, власні мовити підтверджує такими доказами: копію листа від 02.10.2023 року про запрошення позивачів та їхнього адвоката на зустріч з приводу обговорення питання щодо встановлення земельного сервітуту; копію аналогічного запрошення від 05.09.2023 року; копію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2023 року у справі №607/14737/22 про відмову позивачам, у тому числі, про встановлення земельного сервітуту з причини несфомованості спірної земельної ділянки й те, що ДП Кременецьке лісове господарство» будучи землекористувачем, не вправі укладати з позивачами договорів земельного сервітуту; викопіровку з планшету Тернопільського лісництва філії Кременецьке лісове господарство ДП Ліси України 2023 рік; копію розпорядження Тернопільської ОВА від 24.03.2023 року «Про заборону відвідування лісів населенням і вїзду до них механічних ТЗ та інших механізмів у період високої пожежної небезпеки протягом 2023 року»; копію листа відповідача від 08.09.2023 року.

Окремо в судовому засіданні було допитано в процесуальному статусі спеціаліста, ФОП ОСОБА_5 , котрий виконував інженерно вишукувальні роботи з кадастрової зйомки місцевості с. Петриків Тернопільського району.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут)

може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Стаття 124-1 ЗК України визначає порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної, комунальної власності. Зокрема відповідно до ч. 1 ст. 124-1 3К

України, особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з клопотанням у разі, якщо:

а) земельна ділянка не передана у користування або у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності;

б) земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.

У клопотанні має бути зазначена мета встановлення земельного сервітуту.

До клопотання додаються:

а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності);

б) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з

органом

виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснюе розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально;

в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);

г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту);

ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).

Відповідно до ч. 2 ст. 124-1 ЗК України, у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці:

особа відповідно до пункту «а» частини першої цієї статті приймає рішення про надання згоди на встановлення земельного сервітуту та забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні;

особа відповідно до пункту «б» частини першої цієї статті забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні.

Згідно з ч. 5 ст. 124-1 ЗК України, у разі відмови особи відповідно до пункту «а» частини першої цієї статті у прийнятті рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або укладення договору про встановлення земельного сервітуту, такий земельний сервітут встановлюється за рішенням суду за позовом особи, заінтересованої у встановленні земельного сервітуту.

Пункт 1 частини 5 статті 186 ЗК України визначає, що технічна документація із

землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, погоджується землевласником (у разі встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, що не перебуває у користуванні, або у разі встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - за договором з її власником) або землекористувачем (в інших випадках) і затверджується особою, яка набуває право суборенди, сервітуту.

Відповідно до ст. 55-1 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне документації; завдання на складання документації, затверджене замовником;

в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

Отже, узгодженню питання встановлення сервітуту між позивачами і відповідачем у даній справі має передувати встановлення меж частини земельної ділянки, на яку таке право сервітуту буде поширюватись в подальшому.

Окрім того, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, обов?язково має містити кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюється таке право. Вказана технічна документація необхідна для державної реєстрації сервітуту, а відтак виготовлення кадастрового плану щодо ділянки, передбаченої до встановлення сервітуту, є обов?язковим.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачі 20.06.2023 року звернулись до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» із заявою про встановлення земельного сервітуту.

До вказаної заяви було долучено:

1) графічні матеріали із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту;

2) проект договору про встановлення земельного сервітуту;

3) копії витягів з державного реєстру речових прав на нерухомість;

4) копії витягів з державного земельного кадастру;

5) копії паспортів та РНОКПП заявників.

Таким чином, до заяви про встановлення земельного сервітуту від 20.06.2023 року очевидно не було долучено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення, а також самого кадастрового плану земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні відповідача, на яку передбачено здійснити встановлення сервітуту.

Також Суд погоджується з доводами відповідача, що твердження позивачів про «доступ до земельних ділянок позивачів з дороги загального користування можливий виключно через земельну ділянку відповідача» є виключно їхнім припущенням, оскільки матеріали графічного розташування таких ділянок, наявні в справі, не містять доказів виключного доступу до таких земельних ділянок лише з дороги загального користування за фактичної наявності інших альтернативних шляхів доступу. При цьому, позивачами абсолютно не обґрунтовано вимог щодо надання права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху за наявності альтернативної вимоги права проходу/проїзду на велосипеді.

Опитаний в судовому засіданні 08.07.2024 року в процесуальному статусі спеціаліста, ФОП ОСОБА_5 , котрий виконував інженерно вишукувальні роботи з кадастрової зйомки місцевості с. Петриків Тернопільського району, повідомив суду, що в наданих йому на огляд матеріалах графічного розташування ділянок, наявних у справі (план земельного сервітуту арк. справи 28 т.1), можливий варіант встановлення земельного сервітуту ним позначено з вказівки замовників Трошиних. Інших варіантів доступу до земельних ділянок позивачів не розглядалося.

Так само безпідставними є твердження позивачів щодо відсутності «фізичної можливості потрапити до приватної власності» через наявність розритого рову, оскільки наявність рову на суміжній до позивачів земельній ділянці не є тотожним поняттю «відсутності будь-якого доступу» до приватної власності, оскільки такий доступ може здійснюватись через інші суміжні земельні ділянки, а по-третє, «такі дії відповідача» не порушують ні права власності, ні права на житло позивачів, оскільки жодним чином на такі права не впливають. Слід зазначити, що ототожнення «таких дій відповідача» із розритим ровом є безпідставним, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що даний рів є наслідком будь-яких дій відповідача.

(!) Сприяючи здійсненню процесуальних прав сторін, головуючим суддею 24.04.2024 року позивачам роз`яснювалося право на звернення з клопотанням про призначення судової земельної експертизи, оскілки питання встановлення сервітуту потребує спеціальних знань. Разом з тим таких клопотань до суду не надходило, позивачі наполягали на вирішенні спору з оцінкою уже існуючих доказів у справі.

Окремо суд вважає підтвердженими доводи відповідача, що ним вживались всі залежні від нього заходи з приводу обговорення питання щодо встановлення земельного сервітут за заявою позивачів від 20.06.2023 року.

Зокрема, листом вих. № 008814/2023 від 05.09.2023 року Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» запрошено позивачів для проведення зустрічі 09.10.2023 року о 10:00

годині. Разом з тим, вказана зустріч була перенесена з ініціативи адвоката

позивачів.

Повторним листом вих. № 015770/2023 від 02.10.2023 року Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» запрошено позивачів для проведення зустрічі 09.10.2023 року о 10:00 годині. Вказана зустріч не відбулась з причини неприбуття позивачів для обговорення питання щодо встановлення земельного сервітуту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0001 площею 0, 1509 га., згідно позначень нанесених на план земельного сервітуту у спосіб проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху дороги, до земельних ділянок №61252:86700:01:001:1910 та №61252:86700:01:001:1911 відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня з дня складання повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» вул. вул. Шота Руставелі, 9А м. Київ

Головуючий суддяВ. М. Братасюк