У Х В А Л А

"12" серпня 2024 р. Справа № 596/1443/24

Провадження № 2-о/596/105/2024

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Каліннікова Максима Олександровича, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Калінніков М.О. в інтересах заявника ОСОБА_1 - звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Встановити над останнім опіку та призначити заявника його опікуном.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду у порядку, передбаченому главою 2 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Відтак з урахуванням даної норми та загальних вимог щодо позовної заяви, передбачених ст.175 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути зазначені прізвище, ім`я та по батькові особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості заявнику відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, а також додаткові відомості, які дозволять суду визначити порядок подальшої участі цієї особи у судовому засіданні.

Крім цього, мають бути зазначені відповідні відомості і щодо адвоката особи, стосовно якої розглядається справа.

Проте, такі відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві вказані частково. Зокрема, у заяві не вказані:

- номер і серія паспорта громадянина України ОСОБА_2 , хоча до заяви додано копію паспорта останнього.

Разом з цим, ОСОБА_2 як особу, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, у заяві також вказано як заінтересованою особою.

Стосовно зазначення відповідних відомостей і щодо його адвоката - у даній заяві відсутні. Натомість, у заяві фігурує клопотання про доручення західному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для ОСОБА_2 .. При цьому, відомостей про неможливість забезпечити адвоката Сітовському М.Є. для участі в справі суду не подано.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так, на підтвердження обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, представник заявника надав висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради № 5 від 26.02.2024 року, довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0508047 від 27.10.2015 року та довідку поліклінічного відділу КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради від 17.07.2024 року № 258.

Разом з тим, зі змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0508047 від 27.10.2015 року вбачається лише, що ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання та навіть є придатним до роботи в спеціально створених умовах.

Не вказаний жодний діагноз щодо психічного захворювання і у висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради № 5 від 25.02.2024 року.

Із довідки поліклінічного відділу КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради № 258 від 17.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1959 року народження встановлений діагноз: « Хр. маячний розлад, стійкий параноїчний синдром».

При цьому, у наданих документах відсутня інформація, яка б свідчила про наявність у ОСОБА_2 саме хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Докази, які б підтверджували звернення ОСОБА_2 до медичного закладу з приводу саме психічного захворювання, проходження ним медичного обстеження, встановлення відповідного діагнозу щодо психічного захворювання та отримання відповідного медикаментозного лікування, до заяви не додані.

Відтак, представник заявника не зазначив про обставини, які свідчать про наявність у ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Щодо процесуальної правосуб`єктності заявника ОСОБА_1 у даній справі, суд приходить до наступного.

В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що заявник із ОСОБА_2 як особою, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, проживають однією сім`єю за однією адресою. ОСОБА_2 є вітчимом заявника, який фактично здійснює опіку за ним.

Так, відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч.1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з ч.3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні особи між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.

Відповідно до частини четвертої статті 2 СК України Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 є вітчимом заявника ОСОБА_1 .

Як вбачається із заяви та доданих до неї документів зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 та особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1 . Зокрема, заявник ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою з 16.08.2002 року, а особа, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_3 із - 01.03.2023 року. При цьому, даних про те, чи дружина ОСОБА_2 , чи інші члени його сімї, чи близькі його родичі зареєстровані за вказаною адресою суду не подано.

Обов`язкових умов для визнання заявника ОСОБА_1 членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_2 у заяві не зазначено та у доданих до неї документах не містяться.

Крім того, у мотивувальній частині заяви містяться також дані стосовно особи ОСОБА_4 , яка є інвалідом другої групи довічно. Однак, вказана особа немає будь-якого відношення з приводу розгляду заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Відповідно до частин 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного заявнику слід виправити недоліки поданої заяви шляхом:

1) зазначення повних відомостей про особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та зазначення додаткових відомостей, які дозволять суду визначити порядок подальшої участі цієї особи у судовому засіданні, а також зазначення відомостей про адвоката цієї особи;

2) зазначення обставин, які свідчать про наявність у ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а також надання доказів, які підтверджують ці обставини, - у кількості для суду та відповідно до наявних учасників справи;

3) вірного визначення кола учасників справи;

4) зазначення обов`язкових умов для визнання заявника ОСОБА_1 членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_2 а також надання доказів, які підтверджують ці обставини, - у кількості для суду та відповідно до наявних учасників справи;

5) зазначення відомостей щодо місця проживання дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , та при наявності інших членів сімї та близьких родичів ОСОБА_2 , а також надання доказів, які підтверджують ці обставини, - у кількості для суду та відповідно до наявних учасників справи;

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків заяви, строк на їх усунення доцільно визначити десять днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ч. 1, 2, 258-261, 293, 294, 297, 299, 353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Каліннікова Максима Олександровича, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна - залишити без руху, надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 26 серпня 2024 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна