Провадження № 2/592/2404/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Титаренко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу держаної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

встановив:

16.08.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Ковпаківського відділу держаної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, згідно з якою позивач просить зняти арешт, накладений на все його нерухоме майно постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 61042255, виданий 17.12.2020, Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми), державним виконавцем Колос В.С. Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Сумська область, номер запису про обтяження: 39767163 (спеціальний розділ), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55769683 від 17.12.2020.

Як вбачається зі змісту позовної заяви арешт на майно позивача було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження №61042255 за виконавчим листом №592/7176/16-ц від 12.10.2016 року, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Перевіряючи дотримання правил юрисдикції та можливості відкриття провадження за цією позовною заявою, встановлено таке.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, посилався на те, що на цей час заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 591/7176/16-ц відсутня, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Звернувшись до відділу ДВС він отримав відповідь, що хоча і заборгованості по сплаті аліментів немає, проте виконавче провадження перебуває на виконанні та арешт зняти не можна.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах,у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Боржник, тобто особа, яка є стороною виконавчого провадження, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченомурозділом VIІ ЦПК України.

Тотожні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20, від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20.

Суд установив, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №61042255, а тому не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовна заява ОСОБА_1 про скасування арешту в межах виконавчого провадження підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, 353-354 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу держаної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Повернути ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України 1211 грн 20 коп. сплаченого судового збору, згідно з квитанцією № від 16.08.2024.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Титаренко