Номер провадження: 22-ц/813/5364/24
Справа № 496/57/23
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля, в обґрунтування зазначивши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2018 року.

09.07.2021 року в період шлюбу за рахунок сімейного бюджету, сформованого спільною працею і заощадженими подружжя, придбано автомобіль марки Lexus LX 450, 2016 року випуску, номер кузова, № шасі (рами): НОМЕР_1 , об?єм двигуна: 4461, тип кузова: універсал-загальний, реєстраційний номер та серія знаку НОМЕР_2 , вартістю 76800 доларів США.

Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 01.09.2022 року №31/15-2687, ОСОБА_2 27.07.2022 року без її згоди продав вказаний автомобіль ОСОБА_4 , яка перебуває з ним у шлюбі.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя 1 393 181,38 грн, що становить вартостоті автомобіля марки Lexus LX 450, 2016 року випуску.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Біляївський районний суд Одеської області рішенням від 20 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля задовольнив. В порядку поділу спільного майна подружжя стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1393181,38 грн, що становить вартість автомобіля «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску, номер кузова, № шасі (рами) НОМЕР_1 , понесені судові витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 3960 грн та судовий збір в розмірі 8052 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з доведеності обставин, зазначених у позові, що спірний автомобіль Lexus», «LX 450» придбаний подружжям у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, відповідачем не надано доказів стосовно використання отриманих від відчуження коштів в інтересах сім`ї ( ОСОБА_1 та їх спільної дитини) або вчинення правочину за згодою позивачки.

Визначаючи вартість автомобіля, суд першої інстанції взяв до уваги звіт №12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, складений 03.12.2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, шляхом стягнення вартості автомобіля та судових витрат відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що транспортний засіб марки Lexus LX 450, 2016 року випуску придбано ОСОБА_2 не за рахунок сімейного бюджету.

Посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження отримання відповідачем коштів від перереєстрації транспортних засобів протягом періоду з 05.03.2015 року по 24.06.2021 року, оскільки згідно з витягу НАІС ДДАІ МВС України № 31/15/5142-Г-17 від 02.02.2023 року усі транспортні засоби переоформлені за договорами купівлі-продажу, умови яких передбачають саме отримання коштів за придбаний товар, а не безоплатну передачу.

Звертає увагу суду, що вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оцінка транспортного засобу, складена за замовленням позивачки зроблена без огляду самого автомобіля, який мав пошкодження та проблеми з двигуном.

При складанні акту про оцінку транспортного засобу № 27/2023 від 27.03.2023 року оцінювачем ОСОБА_5 безпосередньо здійснено огляд автомобіля та враховано технічний стан автомобіля.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не наведено підстав врахування звіту № 12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450 від 03.12.2022 року, та не врахування акта про оцінку транспортного засобу Lexus LX 450 за № 27/2023 від 27.02.2023 року.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2024 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі та роз`яснено право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Димовчі М.І. отримав в особистому кабінеті Електронного суду 20.05.2024 року та 26.04.2024 року відповідно, що підтверджується довідками.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що автомобіль марки Lexus LX 450, 2016 року випуску є спільним сумісним майном подружжя. Відповідачем належними та достатніми доказами ціі обставини не спростовані.

Також позивач вважає, висновок суду першої інстанції щодо визначення вартості автомобіля на підставі звіту №12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, складений 03.12.2022 року правильним, а доводи скаржника в цій частині необґрунтованими.

Копію ухвали про відкриття провадження представник ОСОБА_2 - адвокат Новицька Н.В. отримала в особистому кабінеті Електронного суду 20.05.2024 року, що підтверджується довідкою.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Димовчі М.І. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Новицька Н.В. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом отримання судової повістки 17.06.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Ухвалою від 08 серпня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено, з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).

Як вже зазначалось, відповідач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності скаржника або його представника, а також не мотивовано необхідність безпосередньої явки представника відповідача до суду.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.08.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання відмовив у приєднанні до матеріалів справи доказів доданих до апеляційної скарги, а саме: наряд замовлення від 14.12.2021 року, акт № МП00008743 від 14.12.2021 року, наряд замовлення від 31.07.2021 року, акт № МП00007017 від 31.07.2021 року; наряд замовлення від 19.07.2021 року, акт № МП00006923 від 19.07.2021 року, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції участь приймав представник відповідача, надавав відзив на позовну заяву та докази.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач не був позбавлений можливості заявляти клопотання, подавати докази та користуватися іншими процесуальними правами, передбаченими ЦПК України.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить посилань про причини, які б перешкоджали відповідачу або його представнику у визначений ЦПК України строк подати докази під час розгляду справи в суді першої інстанції або заявити клопотання про витребування доказів, та не надано доказів неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника роцесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сторонами у період шлюбу придбаноавтомобіль марки Lexus», «LX 450».

Суд критично поставився до твердження сторони відповідача, що автомобіль не був куплений за рахунок сімейного бюджету, сформованого спільною працею і спільними заощадженнями подружжя, оскільки сторони на момент покупки авто, вже три роки були подружжям, та з огляду на положення ст. 60 СК України, це свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Суд не прийняв до уваги твердження відповідача про те, що останній є автомобільним прихильником і в своїй власності мав різні автомобілі з 2015 року, тобто задовго до їх з позивачкою шлюбу, та до реєстрації шлюбу, у нього у власності були автомобілі «Nissan maxima», два «Lexsus GS 300», «Hyundai Elantra» та «Infiniti FX35», які він купував та продавав, внаслідок чого накопив кошти, а також відповідно до розписки узяв у борг 10000 доларів США та придбав автомобіль Lexus», «LX 450» 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

На підтвердження факту отримання відповідачем в борг 10000 доларів США суду не надано жодного доказу.

Суд зазначив, що з наданої відповідачем виписки з ТСЦ 5142 РСЦ МВС в Одеській області, вбачається що ОСОБА_2 впродовж довгого періоду часу (05.03.2015 р. - 24.06.2021 р.) здійснює перереєстрацію транспортних засобів, однак доказів на підтвердження отримання коштів за вказані дії, ОСОБА_2 суду не надав.

Надану відповідачем розписку від 04.10.2018 року про взяття ним 25 000 доларів США від ОСОБА_6 , за автомобіль «Infiniti FX35» суд не прийняв до уваги, оскільки вона складена особисто ОСОБА_2 . При цьому суд звернув увагу, що з моменту отримання зазначених коштів у сумі 25000 доларів США до моменту придбання спірного автомобілю Lexus», «LX 450» 09.07.2021 року пройшло 3 роки та суду не надано доказів що саме ці кошти не були витрачені раніше і саме вони були сплачені в рахунок вартості автомобіля «Lexus», «LX 450»

Суд першої інстанції встановивши, що спірний автомобіль «Lexus», «LX 450» придбаний подружжям у період шлюбу, а тому, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, відповідачем не надано доказів стосовно використання отриманих від відчуження коштів в інтересах сім`ї ( ОСОБА_1 та їх спільної дитини) або вчинення правочину за згодою позивачки, взявши до уваги звіт №12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, складений 03.12.2022 року щодо вартості автомобіля, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Зазначені положення закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доведення обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , прізвище після укладення шлюбу дружини ОСОБА_8 , Суворівським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 302, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .

Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Судове рішення набрало законної сили 13.12.2021 року

Згідно відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 11.04.2023 року №31/15-22286, 24.06.2021 року спірний автомобіль «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 .

З викладено вбачається, що автомобіль «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску, придбано під час перебування сторін у шлюбі, тому у відповідності до ст. 60 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17 (провадження № 61-7751св19) вказано, що «статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує».

У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19 (провадження № 61-6722св21) зазначено, що: «відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують».

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі вартості автомобіля марки «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску у розмірі 1393181,38 грн, зазначивши, що автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, 27.07.2022 року відповідач здійснив відчуження автомобіля без згоди позивачки. На підтвердження вартості автомобіля надано звіт №12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, складений 03.12.2022 року.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску, придбано у шлюбі, та відчужено без згоди дружини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за договірною ціною, яка вочевидь менше ринкової.

Згідно статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

ОСОБА_2 вважає, що автомобіль марки «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску куплений не за рахунок сімейного бюджету, сформованого спільною працею і спільними заощадженнями подружжя. Гроші за придбаний автомобіль марки «Lexus», моделі «LX 450» належали особисто відповідачу і були отримані від продажу його власних автомобілів до одруження з позивачкою, а суму в розмірі 10000 доларів США, що бракувала, позичив у приятеля ОСОБА_9 . Під час їх сумісного проживання з позивачкою, він вказаний борг не зміг повернути, а повернув після продажу спірного автомобіля 01.12.2022 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірний автомобіль «Lexus», «LX 450» придбано подружжям у період шлюбу, тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, відповідачем не надано доказів стосовно використання отриманих від відчуження коштів в інтересах сім`ї ( ОСОБА_1 та їх спільної дитини) або вчинення правочину за згодою позивачки.

Суд першої інстанції, не приймаючи до уваги твердження відповідача про те, що до шлюбу з позивачкою у відповідача у власності були автомобілі «Nissan maxima», два «Lexsus GS 300», «Hyundai Elantra» та «Infiniti FX35», які він купував та продавав, внаслідок чого накопив кошти, правильно зазначив, що з наданої відповідачем виписки з ТСЦ 5142 РСЦ МВС в Одеській області, вбачається що ОСОБА_2 впродовж довгого періоду часу (05.03.2015 року - 24.06.2021 року) здійснюв перереєстрацію транспортних засобів, однак доказів на підтвердження отримання коштів за вказані дії, ОСОБА_2 суду не надав.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження отримання відповідачем коштів від перереєстрації транспортних засобів протягом періоду з 05.03.2015 року по 24.06.2021 року, не врахувавши, що усі транспортні засоби були переоформлені за договорами купівлі-продажу, умови яких передбачають отримання коштів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

У частині першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження обставин перереєстрації транспортних засобів протягом періоду з 05.03.2015 року по 24.06.2021 року, відповідачем суду надано відповідь Територіального сервісного центру МВС № 5142 (ТСЦ МВС № 5142) до якої доданий список перереєстрації транспортних засобів із зазначенням: дати реєстрації, марка модель ТЗ, тим ТЗ за конструкцією, VIN, рік випуску, колір, власник ТЗ, ІПН/ЄДРПОУ, адреса власника. При цьому, вартість транспортних засобів, які продані за договорами купівлі-продажу, не зазначено.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 в порушення ст. 81 ЦПК України, не доведено здійснення оплати за автомобіль марки «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску за рахунок особистих коштів, отриманих від продажу зазначених відповідачем автомобілів.

В матеріалах справи також відсутні докази отримання відповідачем в борг 10000 доларів США.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв надану відповідачем розписку від 04.10.2018 року про взяття 25000 доларів США від ОСОБА_6 , за автомобіль «Infiniti FX35», оскільки розписка складена особисто ОСОБА_2 . Крім того, суд зазначив, що з моменту отримання зазначених коштів у сумі 25000 доларів США до моменту придбання спірного автомобілю марки «Lexus», «LX 450» 09.07.2021 року пройшло 3 роки та суду не надано доказів що саме ці кошти не були витрачені раніше і саме вони були сплачені в рахунок вартості «Lexus», «LX 450».

Суд першої інстанції, відхиляючи твердження відповідача на те, що в період знаходження в шлюбі ОСОБА_1 не працювала, а займалася вихованням дитини, правильно зазначив, що це твердження суперечить статті 60 СК України, відповідно якої, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що є не спростованою відповідачем презумпція спільності права власності подружжя на автомобіль марки Lexus», «LX 450» 2016 року випуску, набутий ними в період шлюбу, а тому вказаний автомобіль є спільною сумісної власністю подружжя, оскільки придбано за час перебування сторін у шлюбі, а відповідач не спростував належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності подружжя на вказаний автомобіль.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15- ц (провадження № 61-9018сво18)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Отже лише у разі неможливості визначення ринкової вартості саме цього майна, враховується ринкова вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) відчуженого майна.

Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд першої інстанції керувався звітом № 12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, складеного 03.12.2022 року, яким середня ринкова вартість автомобіля Lexus LX 450, автентичного автомобіля з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_1 визначена 2 786 362,77 грн.

Суд не взяв до уваги акт № 27/2023 про оцінку транспортного засобу Lexus LX 450, держномер НОМЕР_4 , складений 27.03.2023 року оцінювачем ОСОБА_5 , зазначивши що вказаний акт складено після відчуження транспортного засобу. Огляд транспортного засобу за ініціативою відповідача проходив 25.03.2023 року, тобто через 2 роки після його покупки родиною Гукових, а за критерієм справедливості має братись до уваги стан автомобілю станом на момент відчуження.

Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо помилкового визначення судом першої інстанції вартості автомобіля марки «Lexus», «LX 450», 2016 року випуску у розмірі 2786362,77 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження вартості автомобіля марки «Lexus», «LX 450» 2016 року випуску надано звіт №12-003 фахівця - автотоварознавця ОСОБА_10 про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, складеного 03.12.2022 року, яким середня ринкова вартість автомобіля Lexus LX 450, автентичного автомобіля з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_1 визначена у розмірі 2786362,77 грн. Оцінка ринкової вартості автомобіля здійснена на дату 02.12.2022 року.

Фахівцем автотоварознавцем ОСОБА_10 , у розділі дослідження зазначено, що автомобіль знаходиться в укомплектованому стані, який відповідав заявленій виробником комплектації, на ходу, а його складові кузова, зовнішні навісні деталі, скло, оптика і оздоблення салону, а також - лакофарбове покриття кузова не мали пошкоджень. Також передбачається, що всі двигун, трансмісія, ходова частина і всі системи досліджуваного автомобіля знаходилися в справному і працездатному стані.

При цьому, фахівцем автотоварознавцем огляд автомобіля не здійснювався, пробіг автомобіля вираховувався як середній, ринкова вартість визначалася за ринковою вартістю подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля.

Відповідачем на спростування вартості автомобіля, визначеного у звіті № 12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля складеного 03.12.2022 року, надано акт № 27/2023 про оцінку транспортного засобу Lexus LX 450, держномер НОМЕР_4 , складений 27.03.2023 року оцінювачем ОСОБА_5 .

До акт №27/2023 надано фото таблиці здійснені під час огляду автомобіля.

Згідно п. 7.35 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року із змінами та доповненнями, подальше коригування вартості КТЗ залежно від технічного стану, комплектності, укомплектованості, відновлення й оновлення складових частин тощо здійснюється за формулами (9), (10), (11), а також з врахуванням процента ДЗ додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації (таблиця 4.1 додатка 4) та процента додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами (таблиця 4.2 додатка 2).

У акті № 27/2023 про оцінку транспортного засобу Lexus LX 450 держномер НОМЕР_4 , складеного 27.03.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість автомобіля Lexus LX 450, держномер НОМЕР_4 на дату оцінки складає 1497235,93 грн.

У акті 27/2023 року зазначено, що середня ринкова вартість автомобіля становить 2438495 грн. Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 огляд об`єкту дослідження проводився 25 березня 2023 року. На підставі огляду встановлено, що КТЗ має пошкодження ЛФП деяких частин кузова, кузовні частини відновлювалися ремонтом в 3-х частинах кузову, хромовані накладки мають царапини та сліди потемніння хрому, у моторному відсіку сліди підтикання олів та пального, підвищена димність та шумність двигуна при запуску, який потребує часткового ремонту та є проблеми в ходовій частині.

При визначенні вартості КЗТ суб`єктом оціночної діяльності враховано процент зменшення ринкової вартості КТЗ, який дорівнює 29,00% згідно таблиці 4.1 додатку 4 та таблиці 4.2 додатку 4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерша юстиції України, Фондом Державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

На підтвердження технічних несправностей двигуна відповідачем до суду першої інстанції надано акт виконаних робіт № 31 від 10.07.2022 року, в якому зазначено про проведення діагностики двигуна автомобіля марки Lexus LX 450, кузов № НОМЕР_1 та рекомендовано капітальний ремонт двигуна або його заміна.

Діагностика автомобіля марки Lexus LX 450, кузов № НОМЕР_1 проводилася до відчуження відповідачем автомобіля.

Позивачем на спростування вказаних обставин належних та достатніх доказів суду не надано.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру компенсації вартості частки автомобіля підлягає врахуванню акт № 27/2023 про оцінку транспортного засобу Lexus LX 450, держномер НОМЕР_4 від 27.03.2023 року, який виконано суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , оскільки технічний огляд транспортного засобу є початковим етапом дослідження, що дозволяє за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ, його комплектність, укомплектованість, технічний стан і інші показники, необхідні для розрахунку. У акті на підставі зовнішнього візуального огляду транспортного засобу визначено його технічний стан, пошкодження, враховано фактори, що впливають на процент зміни вартості КТЗ, застосовані відповідні проценти зменшення вартості КТЗ. Тобто, оцінювачем з`ясовано та враховано дійсний технічний стан автомобіля.

При цьому, колегія суддів не приймає звіт №12-003 про середню ринкову вартості автомобіля Lexus LX 450, виконаний фахівцем - автотоварознавцем ОСОБА_10 , оскільки він не містять даних про результати візуального огляду транспортного засобу, в результат якого можливо становити відомості про його стан, комплектність, укомплектованість, наявність або відсутність дефектів, пошкоджень.

Суд першої інстанції не приймаючи акт № 27/23 від 27.03.2023 року про оцінку транспортного засобу, зазначаючи, що останній складено після відчуження автомобіля, при цьому не врахував, що звіт №12-003 фахівця - автотоварознавця ОСОБА_10 про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450 від 03.12.2022 року, також складено після відчуження спірного автомобіля.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково врахував звіт №12-003 фахівця - автотоварознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Lexus LX 450, від 03.12.2022 року, ринкова вартість визначалася за ринковою вартістю подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля без здійснення огляду автомобіля та безпідставно не прийняв акті № 27/2023 про оцінку транспортного засобу Lexus LX 450, держномер НОМЕР_4 , від 27.03.2023 року в якому визначена дійсна вартість спірного автомобіля.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру компенсації вартості частки автомобіля Lexus LX 450, слід врахувати дійсну ринкову вартість автомобіля Lexus LX 450, визначену актом № 27/23 від 27.03.2023 року про оцінку транспортного засобу у розмірі 1497235,93 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в порядку поділу спільного майна подружжя з 1393181 (один мільйон триста дев`яносто три тисячі сто вісімдесят одна) грн 38 коп. до 748617 (сімсот сорок вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн 97 коп.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивачем до позовної заяви додано звіт №12-003 від 03.12.2022 року фахівця - авто товарознавця про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля, проведеної ФОП ОСОБА_10 .

Згідно рахунку № 12-003 від 06.05.2022 року за послуги з оцінки середньої вартості колісного транспортного засобу ОСОБА_1 сплатила 3960 грн, що підтверджується квитанцією № 0,0,,1 від 03.12.2022 року.

Вказані витрати не підлягають відшкодуванню позивачу, оскільки апеляційним судом не прийнято звіт №12-003 про середню ринкову вартості автомобіля Lexus LX 450, виконаний фахівцем - автотоварознавцем ОСОБА_10 .

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 8052 грн, що підтверджується квитанцією № 17 від 22.12.2022 року, квитанцією № 31-244к.

Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4326,70 грн за подання позовної заяви.

За таких обставин рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року слід змінити, зменшивши розмір судового збору з 8052 грн до 4326,70 грн.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 16104 грн, що підтверджується квитанцією від 25.04.2024 року та квитанцією від 02.05.2024 року.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7450,61 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в порядку поділу спільного майна подружжя з 1393181 (один мільйон триста дев`яносто три тисячі сто вісімдесят одна) грн 38 коп. до 748617 (сімсот сорок вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн 97 коп., судовий збір з 8052 грн до 4326,70 грн.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат з проведення авто-товарознавчої експертизи скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7450,61 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова