Справа № 462/7868/23 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/1453/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року в складі судді Гедз Б.М. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кедитним договором, -

встановив:

У жовтні 2023 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11.04.2012 в розмірі 41 467,98 грн та сплачених судових витрат у розмірі 2 684,00 грн.

Вимоги обгрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.04.2012, згідно якої отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Надалі, ознайомившись із умовами обслуговування та підписавши паспорт споживчого кредиту, відповідач отримав картку, на якій збільшено кредитний ліміт до 34 000,00 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви та паспорта споживчого кредиту підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту, а відповідач відповідно до умов договору зобов`язувався здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Натомість, в порушення умов кредитного договору відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором і станом на 17.09.2023 утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 41 467,98 грн, з яких з яких: 33 335,66 грн заборгованість за кредитом; 8 132,32 грн заборгованість за простроченими відсотками. Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ?ПриватБанк? заборгованість за договором № б/н від 11.04.2012 у розмірі 33335 (тридцять три тисячі триста тридцять п`ять) гривень 66 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ?ПриватБанк? судовий збір в розмірі 2 158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) гривень.

В іншій частині заявлених позивачем позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог оскаржив позивач АТ КБ «Приватбанк», вважає незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного досліження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт просить врахувати, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.04.2012, пізніше відповідач ознайомився з умовами кредитування (розміром відсотків за користування кредитними коштами), внаслідок чого підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30.11.2022. Таким чином, до позову додано дві заяви, підписані відповідачем. Саме у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.11.2022, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування: п.1.2 Основні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна лінія; сума кредитного ліміту; п. 1.3 Процентна ставка: 42% річних для карт Універсальна, 40,8% - річних карт Універсальна Gold; п.1.4 порядок повернення кредиту; п. 1.5 наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84% - для карт Універсальна, 81, 6 для карт Універсальна Gold.

Відповідно до наданої суду довідки, відповідачу 30.11.2022 видано картку №627604 Універсальна, зі встановленим кредитним лімітом в розмірі 34 000 грн. Таким чином, всі істотні умови кредитування (розмір відсотків та неустойки тощо) узгоджено у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30.11.2022, розрахунок відсотків після узгодження умов кредитування з відповідачем здійснено відповідно до підписаної Заяви із розрахунку 3,5% на місяць (42% на рік для карток Універсальна).

Враховуючи те, що зазначеною вище заявою, яка підписана відповідачем 30.11.2022, визначено розмір відсоків за користування кредитом, ці відсотки підлягають стягненню з позичальника на користь кредитора в примусовому порядку через неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором.

Станом на дату підписання заяви 30.11.2022 заборгованість відповідача за відсотками була відсутня, що підтверджується наданими до позову розрахунком боргу графа «сальдо за нарахованими відсотками на прострочці, які не включені в заборгованість» за відповідну дату.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначив про відсутність в позові посилань на заяву від 30.11.2022, однак не врахував, що заборгованість за підписаними обома заявами від 11.04.2012 та 30.11.2022 обліковується на одному кредитному рахунку, що підтверджується наданою випискою по рахунку та свідчить про те, що підписанням нової заяви клієнт ознайомлюється та погоджується про надані послуги та умови кредитування. Підписавши заяву від 30.11.2022 відповідач не уклав нового кредитного договору, а погодився з умовами кредитування з відповідної дати.

Наявність узгодженої між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог зі стягнення заборгованості за процентами.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 квтня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 8 132,32 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З врахуванням наведеного, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року переглядається лише в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8 132,32 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно із пунктом 3 цієї частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 11 квітня 2012 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 підписано Анкета-заява № б/н на отримання в АТ КБ «Приватбанк» кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок за платіжною карткою кредитка «Універсальна» у розмірі 3000 грн.

У заяві зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також «Тарифами», становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно із долученої до матеріалів справи довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 , 11.04.2012 відповідачу встановлено кредитний ліміт 300 грн, в цей же день збільшено кредитний ліміт до 1200 грн, 09.01.2013 збільшено кредитний ліміт до 2000 грн, 18.08.2013 збільшено кредитний ліміт до 2700 грн., 29.12.2020 збільшено кредитний ліміт до 12 700 грн., 07.05.2021 збільшено кредитний ліміт до 32 000 грн, 28.08.2021 збільшено кредитний ліміт до 34 000 грн, 12.01.2023 зменшено кредитний ліміт до 32 770 грн., 01.05.2023 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн.

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк», на підставі підписаного кредитного договору б/н ОСОБА_1 11.04.2012 відкрита картка Універсальна №016371 з терміном дії до 11/15; 08.07.2014 картка № НОМЕР_1 з терміном дії 05/18; 22.09.2018 картка №105015 терміном дії 09/21; 28.08.2021 картка № НОМЕР_2 з терміном дії 10/25; 31.11.2022 картка № НОМЕР_3 з терміном дії 01/27.

Відповідного до долученого банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на 17.09.2023 становить 41467,98 гривень, з яких: 33335,66 грн заборгованість за тілом кредиту, 8132,32 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по нарахованих відсотках у сумі 8132,32 грн, суд першої інстанції виходив з того, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та витяг з Умов та Правил надання послуг не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору, оскільки містять інформацію про декілька наявних у АТ КБ «ПриватБанк» типи кредитних карток та умови їх використання. Поряд з цим, відсутні відомості про узгодження з відповідачем розміру процентів, які підлягають стягненню у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, в матеріалах справи також міститься копія заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг із викладом у такій інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, однак така заява датована 30.11.2022 та, як вбачається із довідки АТ «ПриватБанк» про видані ОСОБА_1 платіжні картки, на підставі згаданої заяви-анкети відповідачу 30.11.2022 було видано платіжну картку за іншим номером, тобто стосується кредитних правовідносин між тими ж сторонами, однак за іншим кредитним договором та не стосується предмету спору у даній справі, в свою чергу позовна заява також не містить жодного обґрунтування щодо того, які саме обставини в межах спору за кредитним договором від 11.04.2012, згадана анкета-заява від 30.11.2022 як доказ повинна була б підтвердити.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді належним чином обумовлено ціну договору, яка встановлена у формі сплати відповідачем процентів за користування кредитними коштами у разі порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки доказів належного узгодження Банком із відповідачем, як споживачем банківських послуг, саме тих умов кредитування, про які зі своєї сторони вважав узгодженими банк, суду не представлено.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК Українив становлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другоюстатті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просив стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Згідно із розрахунком заборгованості проценти за користування кредитом обраховані за різними ставками у період з 11.04.2012 по 30.08.2014 30,00%, з 01.09.2014 по 31.03.2015 34,8%, з 01.04.2015 по 31.05.2015 43,2%, з 01.06.2015 по 23.09.2016 від 30% до 43,2 %, з 24.09.2016 по 31.07.2020 43,2%, з 01.08.2020 по 28.02.2022 42%, з 01.04.2022 по 31.08.2022 20,4 %, з 01.09.2022 по 30.11.2022 30%, 01.12.2022 по 17.09.2023 42%.

В той же час, у підписаній відповідачем анкеті-заяві від 11.04.2012 не зазначена відсоткова ставка, не зазначені умови та порядок зміни відсоткової ставки, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань. Зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч частини першої статті 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Частиною 3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року №661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Отже, розмір заборгованості за відсотками, заявлений позивачем, визначений усупереч вимог закону та умов договору.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування кредитної заборгованості, крім самого розрахунку за договором №б/н від 11 квітня 2012 року, посилався Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 30.11.2022 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 07 травня 2021 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору, оскільки містять інформацію про усі наявні у АТ КБ «ПриватБанк» типи кредитних карток та умови їх використання. Поряд з цим, відсутні відомості про узгодження з відповідачем конкретного типу кредитної картки, яка була йому надана, а також процентів, які підлягають стягненню у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року в справі №156/268/21.

Також, колегія суддів вважає, що паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 07 травня 2021 року, не є складовою частиною анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 11 квітня 2012 року, оскільки такий документ підписано через 9 (дев`ять) років після укладення кредитного договору, при цьому підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів, є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що відповідає правовому висновку, викладеному в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, відповідач розумів їх зміст, ознайомився та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в них розмірах і порядку нарахування.

Колегія суддів вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із виписки за договором б/н за період з 11.04.2012 по 21.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 нараховувались відсотки за використання кредитного ліміту, хоча Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, у якій визначена відсоткова ставка, підписана відповідачем лише 30.11.2022.

При цьому, сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір процентної ставки, який змінювався за користування кредитними коштами, був погоджений з відповідачем в момент укладення договору б/н від 11 квітня 2012 року.

Доводи апелянта про те, що відповідач підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду по всім істотним умовам договору, колегія суддів відхиляє, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем лише 30.11.2022 року не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Покликання апелянта на те, що заборгованість за відсотками була відсутня станом на момент підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем лише 30.11.2022, є помилковим, оскільки з розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість станом на той час існувала в розмірі 34 463,80 грн.

На переконання колегії суддів, АТ КБ «ПриватБанк» не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному розмірі.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8132,32 грн є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" необхідно залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.141, 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк