Справа № 486/323/24
Провадження № 2/486/450/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі Соболевської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

14.08.2024 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та ОСОБА_2 15.09.2018 року було укладено шлюб, зареєстрований Южноукраїнським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №155. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження доньки в них склалися складні сімейні стосунки, почалися постійні конфлікти та непорозуміння, чоловік застосовував до неї фізичне насилля через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки фактично припинилися з грудня 2022 року, вона з донькою фактично проживаю у своєї матері. Вважає, що розлучення це єдиний вихід для них, щоб побудувати нове щасливе життя, з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з ним та збереження їх сім`ї є неможливим. Оскільки їх подальше спільне життя, як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам так і їх доньки. Таким чином, між ними не склалися сімейні стосунки і виникають постійні непорозуміння, вважає за необхідне визначити місце проживання їх малолітньої доньки з матір`ю ОСОБА_1 так як для цього наявні всі належні правові підстави. Додає, що позивач з відповідачем мирно досягли згоди про проживання доньки разом з матір`ю. На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, у якій вказала про розгляд справи про розірвання шлюбу без її участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі .

Відповідач ОСОБА_2 також не з`явився у судове засідання, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення, за наявними в ній письмовими матеріалами.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до такого висновку.

Виходячи з вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 24, частин 3, 4 статті 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 15.09.2018 року, зареєстрованому Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №155, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.09.2018 року (а.с. 13).

Прізвище після одруження дружина взяла з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Від шлюбних відносин мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 37, місце проживання якого позивач після розірвання шлюбу просить визначити з нею, як матір`ю (а.с. 11).

Шлюбне життя подружжя не склалося, після народження доньки в них склалися складні сімейні стосунки, почалися постійні конфлікти та непорозуміння, відповідач застосовував до позивача фізичне насилля через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. З грудня 2022 року сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, спільний сімейний бюджет у них відсутній, проживають окремо один від одного. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч.5 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Зокрема, суд враховує, що позивач в категоричні формі заперечила щодо можливого примирення з відповідачем, зберігати вказаний шлюб не бажає. Крім того, суд виходить з пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Відповідно до ст.111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, відповідно надання сторонам строку на примирення є правом, а не обов`язком суду. Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 30.05.2019 року (справа №442/6319/16-ц, провадження № 61-30728св18).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що сторони не мають спільної згоди на примирення, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я існує формально.

Відповідно до принципу рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що зберегти сім`ю сторін неможливо, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору, то судовий збір сплачений ним при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн. (а.с. 12), відшкодуванню на її користь не підлягає.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 109, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263 -265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 15.09.2018 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №155.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін