Провадження 2/127/1416/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

адвоката позивачки Шикунової А.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

адвоката відповідача Мишковської Т.М.,

представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради Томчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що 14 червня 2016 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб, який було розірвано у 2019 році. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу розірвання шлюбу відповідач донькою не займається, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та навчанням, не вітає з днем народження та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, натомість сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 46 578, 64 гривні. Відповідач свідомо не бажав бути присутнім у житті дитини та не приходив на побачення з дитиною, які організовувала позивачка. Внаслідок винної та свідомої поведінки відповідача, донька сприймає його як чужу людину до якої відчуває страх, оскільки відповідач за час спільного проживання поводився агресивно та неконтрольовано у присутності дитини. Крім того, фактично призначений розмір аліментів на утримання дитини є мізерним та таким, що не покриває витрат позивачки.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогами пропозбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2019 по справі № 127/31745/18 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 15 000, 00 гривень щомісяця, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 04.04.2024 роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав; прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі про позбавлення батьківських прав, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі; роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Крім того, залучено до участі у справі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яку зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 04.04.2024 та копію позовної заяви із доданими до неї документами було отримано відповідачем особисто 10.04.2024, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 38)

На виконання вимог ухвали суду від 04.04.2024 органом опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради суду 01.05.2024 надано висновок щодо розв`язання спору.

01.05.2024 (отримано судом 02.05.2024) від адвоката відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, бажає бути батьком дитини, брати участь у її вихованні, переймається її проблемами, а твердження позивачки, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Ухвалою суду від 06.05.2024 відповідачу продовжено процесуальний строк, встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву та доказів.

З офіційного веб-сайту ТОВ «Поштова служба «Е-Пост» встановлено, що відзив на позовну заяву було вручено позивачці особисто 09.05.2024.

Ухвалою суду від 13.05.2024 задоволено клопотання адвоката позивачки про виклик в судове засідання в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також запропоновано учасникам справа надати відповідні заяви по суті справи.

Від позивачки, у строк встановлений судом, відповідь на відзив на адресу суду не надходила.

Ухвалою суду від 03.06.2024 було задоволено клопотання адвоката позивачки про прийняття до розгляду доказів наданих 06.05.2024; вирішено питання про вислухання думки дитини в судовому засіданні; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

19.08.2024 судом прийнято до розгляду надані адвокатом відповідача 19.08.2024 докази по справі, про що постановлено відповідну ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати.

У судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач та його адвокат щодо задоволення позовних вимог заперечували, аргументуючи мотивами викладеними у відзиві.

Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.02.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 641. (а.с. 9)

З ЄДРСР, доступ до якого є публічним, вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 по справі № 127/27744/18, яке набрало законної сили 02.03.2019, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.06.2016 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1078, розірвано. (а.с. 10)

З ЄДРСР, доступ до якого є публічним, вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2019 по справі № 127/31745/18, яке набрало законної сили 21.03.2019, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.11.2018. (а.с. 11-12)

Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання № 76, виданої начальником Вінницького міського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) 01.03.2024, у відповідача станом на 29.02.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 46 578, 64 гривень. (а.с. 13)

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 на території України станом на 27.03.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 14)

Згідно довідки, виданої лікарем медичного центру «Сучасна педіатрія «Evidence» матір ОСОБА_1 зверталась з донькою ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікарів медичного центру. Дитину на прийомі супроводжувала матір. (а.с. 15)

Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.09.2022 по 23.02.2023 відвідувала курс «Підготовка до школи з англійською»; приводила на заняття та забирала дитину з занять виключно мама ОСОБА_1 , яка здійснювала оплату за заняття, виконувала з дитиною домашні завдання та слідкувала за її успішністю; мама цікавилась успіхами доньки та тримала зв`язок з адміністрацією школи; інші члени родини участі у цьому процесі не приймали. (а.с. 16)

Згідно довідки № 8, виданої ФОП ОСОБА_8 01.04.2024, вбачається зокрема, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала заняття в дитячому розвивальному центрі «Навчалочка» з 01.12.2022 по 01.08.2023; на заняття дитину приводила мати. (а.с. 18)

З характеристики № 02-33/87, виданої 27.03.2024 КЗ «Вінницька гімназія № 24», вбачається зокрема, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зарахована до навчального закладу з 01.09.2024; дитина проживає разом з мамою ОСОБА_1 , яка займається її навчанням, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини; мати постійно приймає активну участь у житті доньки, регулярно спілкується з класним керівником, завжди налаштовує доньку на позитивний результат у навчанні та віру в себе, до школи дівчинку приводить та забирає теж мати; батько дитини, ОСОБА_2 , успішністю доньки не цікавиться, не підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, телефонного зв`язку з ним немає та у школі жодного разу не був. (а.с. 17)

Із свідоцтва про шлюб, виданого повторно 16.12.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), вбачається реєстрація шлюбу ОСОБА_2 із ОСОБА_10 11.12.2021. (а.с. 70)

У вищевказаному шлюбі у відповідача із дружиною ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 70зв.)

ОСОБА_2 до 31.10.2023 працював в ТОВ «Діджитал Глобал Інвестмент» на посаді директора, де отримував стабільний дохід. (а.с. 71-72)

З довідки № 136, виданої начальником Вінницького міського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) 22.04.2024, вбачається, що станом на 31.03.2024 заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня. (а.с. 73)

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_9 , здійсненого державним виконавцем 22.04.2024, вбачається погашення заборгованості з аліментів в квітні 2024 року і наявність переплати в розмірі 20 603, 38 гривень. (а.с. 73зв. 75зв.)

З характеристики, складеної 23.04.2024 депутатом Стрижавської селищної ради та сусідами ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 за адресою свого проживання проявив себе виключно з позитивного боку, скарг від сусідів на нього не надходило; за весь час зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами; в конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, а навпаки дружелюбний і по можливості надає їм допомогу. (а.с. 76)

На звернення відповідача від 22.01.2024 до директора ПМП «Центр В» про надання інформації щодо стану здоров`я його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичним закладом було надано копії консультативних висновків лікарів, наданих внаслідок медичного обстеження дитини. (а.с. 65-67)

На звернення відповідача від 21.03.2024 до директора КЗ «Вінницька гімназія № 24» про надання інформації щодо навчання його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчальним закладом було повідомлено, зокрема, що дитина навчається у 1-Д класі, класним керівником якого є ОСОБА_12 . (а.с. 74зв.-78)

21.03.2024 відповідач звернувся до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про встановлення порядку спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 78зв.-79)

09.08.2024 відповідач звернувся до позивачки із листом-пропозицією щодо налагодження стосунків та забезпечення його участі у вихованні спільної доньки. (а.с. 149зв.-150зв.)

16.08.2024 відповідач, скориставшись послугами ТОВ «Нова Пошта», направив на адресу позивачки подарунок для доньки «подарунковий набір для школи». (а.с. 147-147зв., 151зв.)

З відповіді Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області НП України від 08.04.2024 № 11-58аз/200/01-2024 на адвокатський запит адвоката позивачки вбачається, що відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис за фактом вчинення домашнього насильства на підставі звернення ОСОБА_13 від 30.06.2020. (а.с. 84)

За самозверненням відповідача до психолога ПМП «Центр В», 03.08.2024 йому було надано консультативний висновок з рекомендаціями щодо способів налагодження комунікації із колишньою дружиною задля дотримання інтересів доньки та її психологічного благополуччя. (а.с. 155)

З психологічної характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 01-23/295, виданої 08.04.2024 Вінницьким міським центром соціальних служб Вінницької міської ради, вбачається, що мати дитини ОСОБА_1 , звернулась до центру із заявою щодо отримання соціальних послуг консультування (психологічного); за результатами проведених зустрічей, можна зробити висновок, що психофізіологічний розвиток дитини відповідає віковим нормам; емоційна сфера залежить від відчуття безпеки та коливалась від настороженості на початку спілкування до гарного настрою, разом з тим вбачається наявність суттєвого рівня тривожності та прихованої або забороненої агресії; найбільш емоційно теплі значущі почуття дівчинка відчуває до мами, бабусі ОСОБА_14 та дідуся ОСОБА_15 ; свого біологічного батька дівчинка не згадала в жодному соціометричному виборі, що свідчить про те, що дівчинка його не знає та не виявляє бажання спілкуватись; при згадуванні слова «тато» у дівчинки спостерігаються невербальні прояви тривожності та завмирання, що може свідчити про пережиті та витиснені травматичні події раннього дитинства; незважаючи на успіхи в навчанні та значний розвиток дівчинки, у Евеліни спостерігається суттєвий рівень тривожності та страхів; враховуючи результати тестів, особливості віку, психологічного стану, життєвої історії, бажання дівчинки та для стабілізації емоційного стану, мамі рекомендовано надалі підтримувати безпечний, зрозумілий та упорядкований розклад життя та коло спілкування, уникати додаткових стресів, якими може виявитися спілкування з біологічним батьком. (а.с. 85)

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України.

Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України.

Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці семи років може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_9 зазначила, що відповідача вона не знає. Дитина повідомила, що дозвілля проводить з мамою та її подругами; подарунки їй дарують мама, бабуся, дідусь та подруги мами.

В ході спілкування із дитиною ОСОБА_9 зазначила, що після того, як тато побив маму, вона його боїться.

З розповіді дитини вбачається, що її вихованням займається виключно мама; успіхами та досягненнями дитини, крім мами, цікавляться бабуся та дідусь.

Під час спілкування із дитиною судом було звернуто увагу на те, що при згадуванні про батька дитина лякається, виявляє тривожність, у неї змінюється настрій. ОСОБА_9 зазначила категорично, що не бажає бачити батька.

У судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що є друзями сім`ї: ОСОБА_4 - є кумою сторін по справі, хрещеною мамою ОСОБА_9 ; ОСОБА_5 знає позивачку з 15 років, разом працювали, потім стали товаришувати сім`ями; ОСОБА_6 разом працювала із позивачкою та відповідачем. Усі свідки зазначили, що знають ОСОБА_9 з її ОСОБА_16 . Свідки повідомили, що батька дитини бачили ще до розірвання шлюбу із ОСОБА_17 , після чого вихованням ОСОБА_9 займається лише її мати. Після розлучення з позивачкою відповідач з донькою не спілкується, ОСОБА_9 про батька не згадує, а при будь-яких запитаннях стосовно нього ніяковіє та соромиться. Батько не вітає дитину із днем народження, не дарує подарунки, не приділяє жодної уваги. На переконання свідків, мати ОСОБА_9 ніколи не перешкоджала батькові спілкуватись з донькою, однак він такої ініціативи не проявляв. Свідок ОСОБА_5 зазначила, що якось в розмові із ОСОБА_17 , ще під час її шлюбу із відповідачем, та сказала, що стосунки із чоловіком не складаються, присутня агресія. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили, що їм особисто відомо про те, що ще під час шлюбу позивачки із відповідачем, останній застосував фізичну силу до позивачки в присутності ОСОБА_9 , після чого дитина стала боятися чоловіків. Свідок ОСОБА_6 зазначила, що позивачка водила дитину до психолога.

Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

Судом прийнято до уваги, що свідки надали покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Покази свідків узгоджуються з поясненнями учасників справи і не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги покази свідків.

Адвокатом позивачки суду надано протоколи опитування нею осіб в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». (а.с. 19-24)

Однак, вищевказані протоколи не можуть бути використані судом як показання свідків. Водночас, оскільки в поясненнях міститься інформація щодо даної справи, яка стосується інтересів малолітньої особи і має значення для її вирішення, тому дані протоколи опитування приймаються судом лише як письмові докази, згідно ст. 95 ЦПК України.

Так, з протоколів опитування ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які є сусідами позивачки, вбачається, що за весь період проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , батька дитини вони жодного разу не бачили; дитина постійно перебуває із мамою; дівчинка охайна й доглянута. (а.с. 19-20, 24)

З протоколів опитування ФОП ОСОБА_21 , яка є керівником студії розвитку «Star family», тренера школи усного рахунку «Соробан» ОСОБА_22 та ФОП ОСОБА_23 , яка є керівником студії танцю «Shine», які відвідує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що супроводжує і забирає дитину мама; фінансові розрахунки проводить мама; батько дитини жодного разу не з`являвся. (а.с. 21-23)

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 04.04.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, заслухавши позивачку, її адвоката, відповідача та його адвоката та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, думку дитини, покази свідків, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

У ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2016, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 у справі № 127/27744/18, було розірвано. Позивачка із відповідачем мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з часу розірвання шлюбу між батьками проживає з мамою - позивачкою.

Як вбачається з наданих в судовому засіданні пояснень, зокрема самого відповідача, та наявних в справі доказів у їх сукупності, з часу розірвання шлюбу і до моменту обізнаності про намір позивачки звернутись до суду з позовом про позбавлення батька дитини батьківських прав, відповідач тривалий час не цікавився життям дитини, не спілкувався з донькою, не відвідував її, не піклувався про неї, не брав участі у її вихованні. Доказів того, що позивачка чинила перешкоди у спілкуванні із дитиною, участі у її вихованні тощо, відповідачем суду не надано. При цьому судом прийнято до уваги, що звернення відповідача до навчального та медичного закладів, як і звернення до служби у справах дітей, мали місце виключно після обізнаності відповідача про намір позивачки звернутись до суду з даним позовом, а його візит до психолога під час розгляду даної справи по суті.

Погашення заборгованості по аліментах після звернення позивачки до суду із даним позовом, не спростовує наявність такої заборгованості за попередній період. Крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, відповідач сплачував аліменти нерегулярно, періодично маючи заборгованість з їх сплати. (а.с. 13, 73зв.-75зв.) Однак, слід врахувати, що виконання цього обов`язку батьком тісно пов`язане із реалізацією права і водночас виконання обов`язку ним щодо виховання дитини, що є важливою умовою забезпечення належних умов для повноцінного розвитку дитини.

Направлення дитині відповідачем засобами поштового зв`язку подарунку під час перебування справи в провадженні суду на стадії розгляду по суті, вказує лише на бажання спростовувати доводи позивачки і жодним чином не вказує на належне виконання батьківських обов`язків. (а.с. 147-147зв., 151зв.)

Вищевказані дії відповідача, які хоча і є схожими на відновлення втрачених стосунків з дитиною, є недостатніми для того, щоб підтвердити наявність саме справжнього та належного інтересу відповідача до власної малолітньої дитини, приймаючи до уваги, зокрема те, що такі дії почали вчинятися відповідачем незадовго до звернення позивачки до суду та під час безпосереднього перебування справи в провадженні суду і будь-які інші не вчинялись майже протягом п`яти років.

Відповідач не спростовував доказів, наданих стороною позивача на підтвердження того, що протягом відвідування дитиною як дошкільних закладів, медичного закладу, так і навчального закладу (гімназії № 24), батько жодним чином у заходах участі не приймав і не цікавився ні життям, ні успіхами дитини, ні станом її здоров`я.

Посилання відповідача, як на причини неможливості бачитись та спілкуватись із донькою, на його поганий стан здоров`я, необхідність доглядати, купувати та утримувати постійно хворіючих батьків, а також на втрату роботи і вимушеність шукати джерела доходи, суд оцінює критично з наступних підстав.

По-перше, суд вважає, що бачитись і спілкуватись із власною дитиною ніщо і ніхто не може перешкодити. Це залежить виключно від волі і бажання матері чи батька.

По-друге, доказів того, що батьки відповідача перебувають виключно на його утриманні і потребують постійного стороннього догляду, суду не надано.

По-третє, втрата роботи також жодним чином не впливає на спілкування із дитиною, участь у її вихованні та можливість цікавитись її життям. Крім того, роботу відповідач втратив лише 31.10.2023, а до цього часу був працевлаштований та отримував стабільний дохід. (а.с. 71-72зв.)

Крім того, надані відповідачем інформаційні довідки на підтвердження свого стану здоров`я, не є інформативними і вказують на лише тимчасову непрацездатність невстановленої особи 15.04.2024, 24.04.2024 і 29.04.2024. (а.с. 63-63зв., 64зв.) Тому, враховуючи положення ст. 77 ЦПК України, дані довідки суд вважає неналежними доказами.

Так, з виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 647 вбачається, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Турбівська селищна лікарня» з 15.04.2024 до 17.04.2024, хворіє на панкреатит. (а.с. 64) Однак, підставою звернення до суду є ухилення батька від виконання батьківських обов`язків з 2019 року. Відповідно, ні стаціонарне лікування відповідача в період з 15.04.2024 до 17.04.2024, ні взагалі наявність у нього захворювання, жодним чином не спростовують доводи позивачки і не доводять позицію відповідача.

Незважаючи на вищевказані «проблеми», саме так вищевказані обставини охарактеризувала сторона відповідача у своєму відзиву, це не завадило відповідачу створити нову сім`ю, одружившись в грудні 2021 року, і стати вдруге батьком в липні 2023 року. (а.с. 70-70зв.) Тобто вищевказані обставини не були перешкодою у влаштуванні особистого життя відповідачем, однак, з його міркувань, перешкоджали виконанню батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки, яка потребувала уваги батька і його присутності у своєму житті, як будь-яка дитина, яка має право зростати в любові і турботі, під опікою обох батьків.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не був позбавлений можливості у повній мірі і належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Суд прийшов до висновку, що у цій справі відсутність зв`язків між батьком і дитиною була спричинена власною бездіяльністю і пасивністю відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюються як ухилення від виховання дитини батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Водночас, батьки дитини несуть відповідальність за виховання дитини та її розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На переконання суду, сам факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/130693 від 30.04.2024. (а.с. 43-45)

Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковим та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Однак, враховуючи вищевказане суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Судом особливу увагу, зокрема, звернуто на психоемоційний стан дитини, як під час спілкування з нею в судовому засіданні, так і встановлений психологом Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради, що зафіксовано у відповідній письмовій характеристиці від 08.04.2024. (а.с. 85) При цьому, судом прийнято до уваги, що психологом були застосовні різні методики для визначення психологічного стану дитини. Із даної характеристики вбачається, зокрема, що: «… ОСОБА_24 сфера залежить від відчуття безпеки та коливалась від настороженості на початку спілкування до гарного настрою під час наступних зустрічей. Разом з тим аналіз проективних методик «Вулкан» та « ОСОБА_25 » свідчить про наявність суттєвого рівня тривожності та прихованої або забороненої агресії.

Аналіз кольорового тесту ОСОБА_26 , якій відображає як свідомий, так і частково неусвідомлюваний рівні, показав що найбільш емоційно теплі значущі почуття дівчинка відчуває до мами, бабусі ОСОБА_14 та дідуся ОСОБА_15 .

Малюнки « ОСОБА_27 сім?я» та «сім?я тварин», методика Рене Жиля підтверджують наявність теплих дружніх сосунків в родині ОСОБА_9 , яка складається з мами, дівчинки та бабусі ОСОБА_14 та дідуся ОСОБА_15 , з якими ОСОБА_28 спілкується щотижня. Іноді дівчинка згадує і бабусю ОСОБА_29 . Але свого біологічного батька дівчинка не намалювала і не згадала в жодному соціометричному виборі, що свідчить про те, що дівчинка його не знає та не виявляє бажання спілкуватися. Тільки при згадуванні слова «тато» у дівчинки спостерігаються невербальні прояви тривожності та завмирання, що може свідчати про пережиті та витиснені травматичні події раннього дитинства. Слід зазначити, що незважаючи на успіхи в навчанні та значний розвиток дівчинки, у ОСОБА_9 спостерігається суттєвий рівень тривожності та страхів.

Враховуючи результати тестів, особливості віку, психологічного стану, життєвої історії, бажання дівчинки та для стабілізації емоційного стану мамі рекомендовано використовувати техніку «Я-посилання» та надалі підтримувати безпечний, зрозумілий та упорядкований розклад життя та коло спілкування, уникати додаткових стресів, якими може виявитися спілкування з біологічним батьком.»

Як вбачається із повідомлення Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області НП України від 08.04.2024 № 11-58аз/200/01-2024, відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис за фактом вчинення домашнього насильства на підставі звернення ОСОБА_13 від 30.06.2020. (а.с. 84)

При цьому судом прийнято до уваги, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству і виноситься лише у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що в сім`ї неодноразово відбулось домашнє насильство, свідком якого була малолітня дитина, як стверджує позивачка. Однак, відсутність доказів притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності відповідача за вчинення таких правопорушень, не свідчить про відсутність, принаймні однієї такої події, що підтверджується вищевказаним повідомленням з органів поліції. Водночас, дана подія однозначно вплинула на психологічних стан дитини, що підтверджується вищевказаним висновком спеціаліста.

Суд вважає, що вищезазначені обставини негативно впливають на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Батьки дитини несуть відповідальність за її виховання і розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Суд вважає, що досить тривала бездіяльність батька (близько п`яти років) призвела до розриву зв`язків між відповідачем та його донькою, а тому застосування крайньої міри втручання у право батька на повагу до сімейного життя, враховуючи превалювання інтересів дитини над інтересами батька, є доцільним.

Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких ОСОБА_2 можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

У даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3).

Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін по справі на те, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією від 29.03.2024. (а.с. 4)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень.

Щодо понесених позивачкою інших судових витрат, то її адвокат в підготовчому засіданні заявила про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просила суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку із чим, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення по суті позовних вимог для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу і призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Відповідно до положень ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 6, 19, 141, ч. 1 ч. 4 ст. 150, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ч. 3 ст. 157, п. 2 ч. 1, ч. 3 і ч. 6 ст. 164, ст. 165, 169, 171 СК України, ч. 1 ст. 12, ст.ст. 15, 34 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 90, 133, 141, 223, 229, 235, 246, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 29 серпня 2024 року о 12 год. 00 хв. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. Грушевського, 17 (зал судових засідань № 17).

ОСОБА_1 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (до 26.08.2024) надати суду докази щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява залишається без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Служба у справах дітей Вінницької міської ради: ; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Рішення суду складено 22.08.2024.

Суддя: