ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1414/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/1314/24 Категорія: 305010900 Годік Л.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Сіренко Ю.В. Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Банар В.В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2024 (повний текст складено 04.06.2024, суддя в суді першої інстанції Годік Л.С.) у цивільній справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося у лютому 2024 року до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кошти за страховим актом ARX29546873 по автомобілю FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 81293,15 грн. та за страховим актом ARX2952468 по автомобілю AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 46987,09 грн.

Указує, що 12.09.2021 відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 , допустила зіткнення з транспортним засобом FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортним засобом AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2022 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вище зазначеної ДТП. Між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та власником автомобіля FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №42150а1к3, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням вказаним транспортним засобом. Також між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та власником автомобіля AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №сс66356а1км, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом AUDI. У відповідності до умов вказаних Договорів страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулися Страхувальники та надали необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. Так, згідно страхового акту № ARX2956873 було проведено страхувальнику ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування у розмірі 211293,15 грн. Також згідно страхового акту № ARX2952468 було виплачено страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 176987,09 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, керуючись ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК «АРКС»» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 130000 грн. по кожному страховому випадку окремо, страховиком відповідача. Проте, оскільки ліміту відповідача не вистачило для покриття повного завданого збитку, то відповідач зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою за полісом обов`язкового страхування.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2024 позовні вимоги у справі задоволено з посиланням на обов`язок особи, винної у виникненні ДТП, відшкодувати страховику виплачене страхове відшкодування.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Банар В.В. подав 23.07.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказано на те, що ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України (майнове страхування) не розповсюджує свою дію на правовідносини сторін у справі, які стосуються страхування цивільно-правової відповідальності водія. Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат сторін не врахував, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, отже звільнена від сплати судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законними та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2022 відповідача у цій справі ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що вона 12.09.2021, близько 16.35 год. на автодорозі М-05 сполученням Київ-Одеса, керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно контролювати ним, не дотрималась безпечної дистанції,чим порушила вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Ford Kuga, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який у свою чергу, допустив зіткнення з транспортним засобом Audi, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , під час руху в одному і тому ж напрямку. Під час зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль Ford Kuga, д.н.з НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 та його транспортний засіб застрахований в СК «AРКС» (Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №42150а1к3).

Автомобіль AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 та застрахований в СК «AРКС» (Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу№сс66356а1км).

Автомобіль відповідача RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 та її цивільно-правова відповідальність застрахована в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується страховим полісом 009892940.

Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування за Договором страхування №42150а1к3 від 21.04.2021, власнику автомобіля Ford Kuga, д.н.з НОМЕР_1 , відшкодовано суму страхового відшкодування в розмірі 211293,15 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 827847 від 18.10.2021.

Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування за Договором страхування №сс66356а1км від 24.06.2021, власнику автомобіля AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , відшкодовано суму страхового відшкодування в розмірі 176987,09 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 827352 від 13.10.2021.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована за полісом обов`язкового страхування АТ «СК «АРКС» виплачено страхове відшкодування у розмірі по 130000,00 грн. по кожному страховому випадку окремо, страховиком відповідача отже невідшкодованими страховику лишилися кошти за страховим актом ARX29546873 по автомобілю FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 81293,15 грн. та за страховим актом ARX2952468 по автомобілю AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 46987,09 грн., вимоги про стягнення яких за рахунок винуватця ДТП є предметом розгляду в цій справі.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За обставин цієї справи винуватцем у ДТП внаслідок якої застраховані автомобілі зазнали механічних пошкоджень є відповідач, що під сумнів сторонами не ставиться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 ЗУ «Про страхування»).

Відповідно до частини другої статті 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

Аналогічні за змістом положення містить ст. 27 ЗУ «Про страхування».

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, у постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц указано, що згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відтак, у даному випадку позивач, який є страховиком збитків за договором добровільного страхування, що виплатив відповідне відшкодування, в силу приписів, зокрема, ст. 993 ЦК України має право вимоги до відповідальної за шкоду особи (відповідача) у межах фактично виплаченого відшкодування. При цьому частину коштів позивачу було погашено страховиком цивільно-правової відповідальності відповідача, отже невідшкодована сума страхової виплати позивача має бути стягнута з відповідача в цій справі, що відповідатиме положенням ст. 1194 ЦК України.

Таким чином суд першої інстанції в даній справі позовні вимоги вирішив у відповідності до належного правового регулювання, урахувавши всі істотні для спору фактичні обставини.

Апеляційний суд не погоджується з доводами скаржника про те, що ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України (майнове страхування) не розповсюджує свою дію на правовідносини сторін у справі, які стосуються страхування цивільно-правової відповідальності водія, адже за приписами вказаних норм права страховик у відносинах щодо майнового страхування (позивач), який страхувальнику відшкодував завдані з вини відповідача збитки, має право зворотної вимоги до винуватця ДТП, що є складовою частиною саме правовідносин щодо майнового страхування.

Одночасно відносини щодо страхування цивільно-правової відповідальності відповідача мали місце при частковому відшкодуванні позивачу у справі за рахунок страховика відповідальності відповідача виплачених коштів.

Крім того, апеляційний суд констатує, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується даними посвідчення № НОМЕР_5 , копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи вищенаведене правове регулювання, суд першої інстанції в цій справі помилково та всупереч положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» вказав про стягнення з відповідач на користь позивача судового збору.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України у разі, якщо особу, з якої присуджено стягнення судових витрат, звільнено від їх сплати, відповідні витрати відносяться на рахунок держави.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат сторін не врахував, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, отже звільнена від сплати судового збору.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2024 у даній справі слід скасувати в частині вказівки про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права - п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», та прийняти в цій частині постанову, якою відповідні витрати в сумі 3028,00 грн. позивачу компенсувати за рахунок державного бюджету.

Отже подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді у зв`язку з тим, що скаржник є особою з інвалідністю ІІ групи віднести на рахунок державного бюджету на підставі приписів п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2024 у цивільній справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - скасувати в частині вказівки про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Витрати по оплаті судового збору за розгляд цієї справи в суді першої інстанції в розмірі 3028,00 грн. компенсувати позивачу за рахунок державного бюджету в порядку, визначеному чинним цивільно-процесуальним законом України.

У решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2024 у даній справі - залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору за перегляд цієї справи апеляційним судом віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 21.08. 2024.

Суддя-доповідач

Судді