УХВАЛА

19 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 671/1875/21

провадження № 61-10895ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Сампара Надія Миронівна, на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро» про розірвання договорів оренди землі та припинення іншого речового права (права оренди земельної ділянки),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро»

(далі - ТОВ «Волочиськ-Агро»), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив:

- розірвати договір оренди землі від 01 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро», зареєстрований 04 лютого

2016 року, номер запису 13128528, на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0215, площею 3,6272 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка;

- розірвати договір оренди землі від 01 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро», зареєстрований 04 лютого

2016 року, номер запису 13128394, на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0214, площею 3,6175 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка;

- припинити інше речове право (право оренди земельної ділянки)

ТОВ «Волочиськ-Агро» на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0215, площею 3,6272 га, зареєстроване на підставі договору оренди від 01 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «Волочиськ-Агро» та ОСОБА_1 ;

- припинити інше речове право (право оренди земельної ділянки)

ТОВ «Волочиськ-Агро» на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0214, площею 3,6175 га, зареєстроване на підставі договору оренди від 01 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «Волочиськ-Агро» та ОСОБА_1 ;

- розірвати договір оренди землі від 02 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро», на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0215, площею 3,6272 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка;

- розірвати договір оренди землі від 02 травня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро», на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0214, площею 3,6175 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка.

Підволочиський районний суд Тернопільської області рішенням від 26 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Тернопільський апеляційний суд постановою від 18 червня 2024 року рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого

2024 року залишив без змін.

29 липня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Сампара Н. М., на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2024 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої

статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору з підстав, визначених пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на підтвердження чого надано відповідні докази (копія посвідчення).

Посилаючись на вказане вище, ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, у разі відмови від звільнення - відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Разом з тим, предметом позову у справі є розірвання договорів оренди землі та припинення іншого речового права (права оренди земельної ділянки).

Неповнолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не брав участі у справі та зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судами вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 безпосередньо не стосуються реалізації ним прав чи виконання обов`язків законного представника дитини з інвалідністю (див. постанову Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року

у справі № 635/3403/19 (провадження № 61-16320св19)).

Щодо вирішення питання про відстрочення сплати судового збору

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення

від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі» від 26 липня

2005 року, заява № 71731/01, «Єдамскі та Єдамска проти Польщі»

від 26 липня 2005 року, заява № 73547/01).

Верховний Суд зауважує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний майновий стан заявника для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника. Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка органу фіскальної служби про доходи за попередній календарний 2023 рік, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення за подання касаційної скаргине може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Сампара Н. М., про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення задоволенню не підлягає.

Особі, яка подала касаційну скаргу, слід сплатити судовий збір на загальних підставах.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зміст судових рішень, ОСОБА_1 звернувся до суду

у листопаді 2021 року з 6 позовними вимогами немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено на 2021 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 0,4 = 908 грн).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми

(908 грн х 200 % = 1 816 грн).

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (1 816 грн х 6 = 10 896 грн).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року

у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22) зазначила, що «Верховний Суд застосовує коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі. Особи, які після 04 жовтня 2021 року подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір».

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити суму судового збору у розмірі 8 716,80 грн (10 896 грн х 0,8) за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Суд звертає увагу заявника, що за наявності визначених законом підстав, усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, останній не позбавлений права звернутися до суду касаційної інстанції із іншим клопотанням, обґрунтованим вищевказаними доказами, про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, звільнення від сплати судового збору.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Сампара Надія Миронівна, про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Сампара Надія Миронівна, на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська