Провадження № 22-ц/801/1862/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
УХВАЛА

20 серпня 2024 рокуСправа № 127/12131/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С. К., Голоти Л. О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою адвоката Хейніса Олександра Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» було задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 12 травня 2019 року у розмірі 44 664,19 грн, вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням, адвокат Хейніс О. Г. в інтересах відповідача 24 липня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Водночас адвокат Хейніс О. Г. заявляє клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, мотивуючи поважність причин його пропуску тим, що копію оскаржуваного рішення представник ОСОБА_1 отримав 23 липня 2024 року, на підтвердження чого надав копію заяви із відповідною відміткою.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2024 року матеріали справи були витребувані із суду першої інстанції та надійшли 31 липня 2024 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2024 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків, а саме:

- надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги із зазначенням інших підстав для його поновлення;

- надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Копію вказаної ухвали адвокат Хейніс О. Г. отримав 02 серпня 2024 року у електронному кабінеті у ЄСІТС.

16 серпня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла заява на виконання вимог ухвали від 02 серпня 2024 року, подана засобами поштового зв`язку 13 серпня 2024 року, до якої долучена квитанція про сплату судового збору.

Водночас у заяві адвокат Хейніс О. Г. заявляє клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Клопотання адвокат обґрунтовує тим, що він представляв інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції на підставі договору від 10 травня 2024 року та додаткової угоди №1 до нього. Представництво інтересів у суді апеляційної інстанції та укладення із ОСОБА_1 відповідної додаткової угоди № 2 настало 17 липня 2024 року. До цього адвокат Хейніс О. Г. повноважень не мав.

Оскаржуване рішення адвокат Хейніс О. Г. дійсно отримав 14 червня 2024 року, проте волевиявлення ОСОБА_1 не було здійснено шляхом укладення договору та оплати за надані послуги.

Відповідно до наказу №17/07 від 17 липня 2024 року адвокат перебував у відпустці з 18 липня 2024 року по 24 липня 2024 року та не міг реалізувати право ОСОБА_1 на своєчасне подання апеляційної скарги.

Окрім того адвокат Стягайло О. П. мав повноваження на представництво ОСОБА_1 лише у суді першої інстанції. 17 липня 2024 року ним через електронну пошту була подана заява про видачу копії рішення.

Після виходу із відпустки адвокат Хейніс О. Г. мав у доступі лише паперову копію оскаржуваного рішення, отримане адвокатом Стягайлом О. П.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просив визнати поважними причини пропущення строку на подання апеляційної скарги з 15 липня 2024 року по 24 липня 2024 року.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляли адвокат Хейніс О. Г. та адвокат Стягайло О. П. (а. с. 98-99, 119, 140-143).

Про розгляд справи судом першої інстанції ОСОБА_1 було достеменно відомо, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 07 травня 2024 року ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви (а. с. 100).

Оскаржуване рішення ухвалене судом 13 червня 2024 року у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін зі складенням повного тексту цього ж дня.

На а. с. 152 знаходяться довідки про доставку оскаржуваного рішення у електронному вигляді на офіційну електронну адресу адвоката Хейніса О. Г. ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у електронний кабінет у ЄСІТС адвокату Стягайлу О. П. 14 червня 2024 року.

Зазначене є достовірним доказом отримання учасниками справи оскаржуваного рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Частиною 7 ст. 272 ЦПК України передбачено, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

З урахуванням викладеного останнім днем строку на подання апеляційної скарги з урахуванням ч. 3 ст. 124 ЦПК України, ч. 2 ст. 354 ЦПК України, було 15 липня 2024 року (понеділок).

Додаткова угода № 2 до договору про надання правничої допомоги (на право представництва у апеляційному суді) була укладена між адвокатом Хейнісом О. Г. та ОСОБА_1 17 липня 2024 року, тобто після спливу передбаченого законом тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд наголошує, що відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення такої додаткової угоди, як про те зазначає адвокат, не свідчить про поважність підстав поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим перебування адвоката Хейніса О. Г. у відпустці з 18 липня 2024 року по 24 липня 2024 року також не може свідчити про поважність причин пропущення процесуального строку, адже ОСОБА_1 не обмежений у праві вибору адвоката і до того ж про ухвалення судом оскаржуваного рішення йому було відомо починаючи із 14.06.2024 року.

Поважними причинами визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені адвокатом Хейнісом О. Г. у клопотанні про поновлення строку причини пропуску такого строку не свідчать про існування труднощів, що були непереборними, не залежали від волевиявлення скаржника й перешкоджали поданню апеляційної скарги у передбачений законом строк.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Щодо посилань скаржника на заяву адвоката Стягайла О. П. про отримання копії оскаржуваного рішення лише 23.07.2024 року, то апеляційний суд повторно звертає увагу на те, що згідно із вимогами п. 9 Розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації № 814 від 20 серпня 2019 року на першому аркуші вхідного документа в паперовій формі (у тому числі, у разі роздрукування паперової копії вхідного електронного документа) у правому нижньому куті або вільному від тексту місці проставляється реєстраційна позначка (штамп), в якому зазначаються дата реєстрації, реєстраційний номер (та за необхідності - найменування суду) і підпис особи, яка здійснила реєстрацію документа, а в разі необхідності - і час подання документа.

Однак долучена до апеляційної скарги та заяви про усунення недоліків апеляційної скарги заява адвоката Стягайла О. П. із відміткою про отримання копії оскаржуваного рішення не містить штампу вхідної кореспонденції, відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що така заява у будь-який спосіб подавалась до місцевого суду та відповідно відсутні підстави вважати, що копія оскаржуваного рішення отримувалась адвокатом Стягайлом О. П. у місцевому суді 23 липня 2024 року. До того ж така заява адвоката Стягайла О. П. відсутня в матеріалах справи.

Покликання адвоката Хейніса О. Г. на наявність у нього лише паперової копії оскаржуваного рішення при підготовці апеляційної скарги є безпідставним, оскільки загальний доступ у Єдиному державному реєстрі судових рішень до рішення було надано з 17 червня 2024 року.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У §§ 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, апеляційним судом не встановлено.

За змістом статті 357, 359 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для його поновлення визнані судом неповажними.

За встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Хейніса О. Г. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року слід відмовити.

Керуючись статтями 126, 358, 381 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати неповажними зазначені адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Хейніса Олександра Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

С. К. Медвецький