Дата документу 13.08.2024 Справа № 336/9660/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/9660/23 Пр. № 22-ц/807/543/24 Головуючий у 1 інстанції: Звєздова Н.С. Повний текст складено: 15.12.2023 року Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кухаря С.В.

за участі секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» і ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (надалі Банк), як правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі ТОВ «ФК «ЦФР»), до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Банк звернувся до суду з позовом (т.с. 1 а.с. 2-6), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 12.07.2021 року у сумі 120483,88 грн., яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченої) 79827,48 грн., заборгованості по річним відсоткам (в т.ч. простроченої) 01,66 грн., заборгованості по щомісячним відсоткам (в т.ч. простроченої) 40654,74 грн., від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судові витрати.

В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що 12.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 82108,00 грн. зі строком користування 36 місяців та зі сплатою річних процентів в розмірі 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів в розмірі 2,70 % від суми кредиту. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту та інших послуг, що підтверджується його підписом у кредитному договору та Паспорті кредиту. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору цей Договір, Паспорт кредиту №5511954 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16.06.2021 складають єдиний кредитний договір. 10.05.2023 року позивач направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення-вимогу №11073/70.2.1, у якому зазначив про те, що Банк є правонаступником ТОВ «ФК «ЦФР», а тому позивач є новим кредитором боржника за кредитним договором № від 12.07.2021 року, а також те, що ОСОБА_1 станом на 09.05.2023 року має кредитну заборгованість. Кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі та належним чином шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у п. 4 Паспорта кредиту №5013322. В свою чергу, відповідач умови кредитного договору не виконав належним чином, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернув.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_3 (т.с. 1 а.с. 134).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 136-137) вказану справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року (т.с. 1 а.с. 189-196) позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість за кредитним договором № від 12.07.2021 року у сумі 50000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () судовий збір у сумі 1113,86 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, сторони у цій справі подали апеляційні скарги:

-Банк, як позивач, у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 1-7) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору за подання вказаної апеляційної скарги;

-відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 139-143) просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за вищевказаним кредитним договором в сумі 50000,00 грн. скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити Банку в задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 50000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 129).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 134, 164), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с. 2 а.с. 135, 164). Оскільки, згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Учасники справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначені апеляційні скарги у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, у період з 19.02.2024 року по 04.03.2024 року включно суддя-доповідач Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. перебувала у відпустці (довідка т.с. 2 а.с. 169) та у період з 18.03.2024 року по 22.03.2024 року включно на курсах підвищення кваліфікації (довідка т.с. 2 .с. 191).

Ухвалою апеляційного суду від 27 березня 2024 року (т.с. 2 а.с. 171) розгляд цієї справи з урахуванням конкретних обставин цієї справи було призначено у судове засідання та витребувано для долучення до матеріалів цієї справи у позивача АТ «ТАСКОМБАНК»:

- виписку по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК» з метою підтвердження (спростування) у цій справі факту зарахування кредитних коштів саме у розмірі 50000,00 грн. первісним кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» на особовий рахунок відповідача на умов вищезазначеного кредитного договору № від 12.07.2021 року (п. 1 предмет договору, копія т.с. 1 а.с. 7).

- розрахунок заборгованості кредитора для відповідача за вищезазначеним кредитним договором в межах позовних вимог у суді першої інстанції станом на 08.08.2023 року, з урахуванням перебування ОСОБА_1 у деякі періоди дії кредитного договору на військовій службі (оригінали довідок відносно відповідача наявні у матеріалах цієї справи - т.с. 1 а.с. 163-164, належним чином завірені апеляційним судом копії яких надаються АТ «ТАСКОМБАНК»).

У квітні 2024 року у встановлений апеляційним судом строк Банк виконав вищезазначену ухвалу лише частково, а саме: лише в частині надання розрахунку заборгованості відповідача - зазначав, що останній надавався станом на 08.08.2023 року до позовної заяви та до апеляційної скарги Банку; при цьому, Банк додатково повідомив, що для здійснення перерахування заборгованості є звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до Банку, з якою останній до Банку не звертався, після його звернення до Банку з наданням підтверджуючих документів буде здійснено припинення нарахування йому процентів як військовослужбовцю.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю ОСОБА_4 у зв`язку із звільненням останньої у відставку (т.с. 2 а.с. 189-190).

Розгляд цієї справи апеляційним судом у судовому засіданні 01.05.2024 року (а.с.194-196)розпочато по суті лише за присутності представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осиапенка В.С. (т.с. 2 а.с. 148-152), якій у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що відповідач на теперішній час перебуває на військовій службі, але не просить розгляд цієї справи апеляційним судом у зв`язку із цим відкладати чи зупиняти: заслухано доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, якій у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що ОСОБА_1 особисто чи через представника до Банку із заявою про припинення нарахування йому процентів, як військовослужбовцю, не звертався, у розгляді цієї справи оголошено апеляційним судом перерву:

- ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 192, 199) повторно витребувано у позивача АТ «ТАСКОМБАНК» для долучення до матеріалів цієї справи: - виписку по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК» з метою підтвердження (спростування) у цій справі факту зарахування кредитних коштів саме у розмірі 50000,00 грн. первісним кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» на особовий рахунок відповідача на умов вищезазначеного кредитного договору № від 12.07.2021 року (п. 1 предмет договору, копія т.с. 1 а.с. 7); копію цієї ухвали надіслано АТ «ТАСКОМБАНК» для виконання, строк виконання цієї ухвали встановлено до 22.05.2024 року;

- окремою ухвалою апеляційного суду (а.с. 193, 200) доведено викладені в ухвалі обставини до відома керівника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» з метою встановлення останнім працівників товариства, відповідальних за виконання, у тому числі своєчасне, вищезазначеної законної вимоги Запорізького апеляційного суду, причин невиконання останньої, в разі необхідності притягнення цих осіб та осіб, відповідальних за своєчасне направлення відповіді апеляційному суду, до відповідальності, а також для обговорення даних обставин на оперативній нараді з метою недопущення зазначених порушень відповідними працівниками товариства у подальшому при розгляді інших цивільних справ; про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повідомити Запорізький апеляційний суд; копію цієї ухвали надіслати керівнику АТ «ТАСКОМБАНК» для відома та виконання.

На виконання вищезазначених ухвал апеляційного суду від 01 травня 2024 року Банк у встановлений апеляційним судом строк надав апеляційному суду додаткові пояснення із додатками (т.с. 2 а.с. 203-2010), у тому числі довідкою про останню сплату відповідача за вищезазначеним договором у вересні 2021 році (т.с. 2 а.с. 207) та випискою по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК» на підтвердження факту зарахування кредитних коштів саме у розмірі 50000,00 грн. (т.с. 2 а.с. 210).

В автоматизованому порядку суддями Онищенком Е.А. та ОСОБА_5 у цій справі були замінені судді Кочеткова І.В. та ОСОБА_6 у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (т.с. 2 а.с. 212-213).

Банк також у встановлений апеляційним судом строк повідомив апеляційний суд про вжиті заходи на виконання вищезазначеної окремої ухвали (т.с. 2 а.с. 214-217).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 28 травня 2024 року (т.с. 2 а.с. 218), не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Остапенка В.С. про його відкладення (т.с. 2 а.с. 211), з урахуванням відпустки судді - доповідача у період з 01.07.2024 року по 09.08.2024 року включно (довідка т.с. 2 а.с. 228).

В автоматизованому порядку суддями Кочетковою І.В. та ОСОБА_7 у цій справі замінені судді Онищенко Е.А. та ОСОБА_5 у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (т.с. 2 а.с. 229-230).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 226-227), у тому числі відповідач через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, представник Банку та відповідач ОСОБА_1 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності учасників цієї справи, які не зявились, за присутності представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осиапенка В.С. (т.с. 2 а.с. 148-152), якій у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що відповідач на теперішній час перебуває на військовій службі, але не просить розгляд цієї справи апеляційним судом у зв`язку із цим відкладати чи зупиняти.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, додаткові пояснення представника відповідача, якій у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що ОСОБА_1 особисто чи через представника до Банку із заявою про припинення нарахування йому процентів, як військовослужбовцю, так і не звертався, укладення будь-якої мирової угоди із Банком є неможливим у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані Банком на виконання вищезазначених ухвал апеляційного суду матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги Банку та ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі частково, керувався ст. ст. 3 - 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України та виходив із такого.

Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заявлена до стягнення сума заборгованості.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування до спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 12.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір № (далі Кредитний договір) та Паспорт кредиту №5511954 (далі Паспорт кредиту) на отримання кредитних коштів.

Згідно Паспорту кредиту, позичальнику надано грошові кошти, а останній зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті, який є невід`ємною частиною цього Договору.

У п.1.2. Договору, сторонами узгоджено суму кредиту у сумі 82 108,00 грн., строк на який надається кредит - 36 місяців.

Відповідно до п.1.3. Договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у Паспорті кредиту №5511954, який є невід`ємною частиною договору.

Сторонами було узгоджено, що підписавши Договір, позичальник доручає кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за наступними реквізитами:

- ОСОБА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 у Банку) суму 50 000,00 грн. переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг. КД № від 12/07/2021 без ПДВ;

- ТОВ «майСайфеті» суму 500,00 грн. оплата за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 36» за рахунок кредиту НОМЕР_3 від 12/07/2021, в т.ч. ПДВ 83,33;

- ПАТ «Страхова компанія «ТАС» суму 27 000,00 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 12/07/2021;

- ТОВ «ЦФР» суму 649,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», «SU від 12/07/2021;

- ТОВ «ЦФР» суму 459,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» пакет ЕКОНОМ КД № від 12/07/2021.

Згідно з Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5511954, було узгоджено суму кредиту 82 108,00 грн., строк на який надається кредит 36 місяців, узгоджено розмір відсотків, а саме: 0,01 % річних, 2,70% щомісячні від суми кредиту, мета отримання кредиту будь-які законні цілі, узгоджено графік платежів та їх щомісячний розмір, відповідальність сторін.

На підтвердження факту передачі ОСОБА_1 грошових коштів та користування ними, позивачем надано: Платіжну інструкцію №ТС-254172 від 10.07.2023 року, відповідно до якої 10.07.2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 , код отримувача переказало за рахунок кредиту зг. КД КД № від 12/07/2021 року без ПДВ грошові кошти у сумі 50 000,00 гривень та Виписку по особовому рахунку відповідача за період з 12.07.2021 по 08.08.2023 року.

Виписка по рахунку та Платіжна інструкція, згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними.

20.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та Банком, було укладено Договір факторингу №200921, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) Банку новий кредитор набуває за плату належні йому права вимоги до позичальників, вказаними у реєстрі прав вимоги.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №200921 від 20.09.2021 року, Банк набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 12.07.2021 року.

Відповідно до повідомлення-вимоги від 10.05.2023 року № 11073/70.2.1 Банк повідомив ОСОБА_1 , що право вимоги за кредитним договором № від 12.07.2021 року, який було укладено між ним та ТОВ «ФК «ЦФР» відступлено Банку та що розмір заборгованості станом на 09.05.2023 року склав 120 483,88 гривні.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, якими він обґрунтовував свої вимоги встановлено, що станом на 08.08.2023 року заборгованість відповідача становить 120 483,88 гривні, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 79 827,48 гривень; заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена) 1,66 гривня; заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 40 654,74 гривні.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1,3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Згідно вимог позовної заяви, позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 12.07.2021 року у сумі 120 483,88 гривні, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 79 827,48 гривень; заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена) 1,66 гривня; заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 40 654,74 гривні.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Кредитному договорі від 12.07.2021 року процентна ставка не зазначена. Крім цього, у ньому відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право на стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.07.2021 року, посилався на те, що 12.07.2021 року відповідач підписав кредитний договір про надання грошових коштів. У вказаному договорі зазначено, що він погодився з тим, що він разом із Паспортом кредиту та Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16.06.2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua становить між ним та товариством єдиний Кредитний договір, а також, що він приєднується до цих умов, які були надані йому для ознайомлення.

При цьому, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16.06.2021 року не містять підпису відповідача.

Кредитний договір, підписаний відповідачем, містить лише інформацію про суму кредиту та строк кредитування, проте не містить жодних даних про умови кредитування як то положення щодо можливості нарахування річних відсотків від суми боргу за договором та щомісячних відсотків від суми кредиту у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

З огляду на викладене, наданий позивачем Паспорт кредиту не є договором споживчого кредиту, а лише передує укладенню самого договору, та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту кредиту не може свідчити про погодження сторонами розміру відсотків, а також порядку їх нарахування.

Таким чином, на переконання суду, позивачем не доведено, що сторонами погоджено умови кредитного договору, зокрема, в частині сплати річних та місячних відсотків, а тому позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 висловив однозначне бажання скористатися запропонованими позивачем банківськими послугами, що слідує з підписаного ним Кредитного договору від 12.07.2021 року.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, сума кредиту становить 82 108,00 гривень.

За змістом умов п. 1.4. Кредитного договору, підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту: ОСОБА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 у Банку) суму 50 000,00 грн. переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг. КД № від 12/07/2021 року без ПДВ; ТОВ «майСайфеті» суму 500,00 грн. оплата за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 36» за рахунок кредиту НОМЕР_3 від 12/07/2021 року, в т.ч. ПДВ 83,33; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» суму 27 000,00 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 12/07/2021 року; ТОВ «ЦФР» суму 649,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», «SU від 12/07/2021 року; ТОВ «ЦФР» суму 459,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» пакет ЕКОНОМ КД № від 12/07/2021 року.

Як доказ перерахування вказаних грошових коштів, до позову було долучено Платіжну інструкцію №ТС-254172 від 10.07.2021 року про перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 50 000,00 гривень, витяг з реєстру оплачених страховок ТОВ «САППОРТ.УА» на суму 649,00 грн., витяг з реєстру оплачених страховок ТОВ «Майсейфеті» на суму 500,00 грн., витяг з реєстру оплачених страховок ЗАТ «СК «ТАС» на суму 27 000,00 грн., витяг з реєстру оплачених страховок ТОВ «РАДАРМІ» на суму 459,00 грн.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про укладення 12.07.2021 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «ТАС» відповідного договору страхування та як наслідок, відповідач доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перевести вказані кошти у загальному розмірі 27 000,00 грн. на користь страхової компанії.

Також відсутні докази того, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено договори купівлі електронних ключів доступу «SUPPORT.UA» «SU на суму 649,00 грн. та «RADAR.Screen» пакет ЕКОНОМ на суму 459,00 грн.

Також відсутні докази того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «майСайфеті» було укладено договір про оплату за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 36» на суму 500,00 грн.

Таким чином, доводи позивача про отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 28 608,00 грн. (загальний розмір коштів, які відповідно до п. 1.4 кредитного договору № від 12.07.2021 року ОСОБА_1 доручив списати з його кредитних коштів на користь вищевказаних установ) не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 552/1471/19 (провадження № 61-22760 св 19).

Разом з тим, згідно вищевказаної Платіжної інструкції №ТС-254172 від 10.07.2023 року, ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Банку було перераховано грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. за рахунок кредиту зг. КД № від 12.07.2021 року без ПДВ.

Доказів спростування того, що відповідний поточний рахунок було відкрито в Банку на ім`я ОСОБА_1 та на нього були перераховані відповідні грошові кошти, ані відповідачем, ані його представником адвокатом Остапенком В.С. надано не було.

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та сплачував (хоча і не в повній мірі) заборгованість по кредитному договору.

З урахуванням викладеного в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 50 000,00 гривень, що і буде складати суму коштів, отриманих ОСОБА_1 від ТОВ «ФК «ЦФР» та які було перераховано первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» з рахунка ТОВ «ФК «ЦФР» НОМЕР_4 (код платника 35725063) на рахунок ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг. КД № від 12.07.2021 року. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 113,86 гривень (2684*(50 000,00*100%/120 483,88)).

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що у цій справі мають місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Апеляційний суд виходить при вирішенні цієї справи із:

- презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України) вищезазначених підписаних без зауважень у встановленому законом порядку сторонами письмових договорів:

1) кредитного договору № від 12.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , та зокрема із підписом ОСОБА_1 , із всіма додатками (копія а.с. 7-17), який у тому числі п. 1.3. містить умови нарахування кредитором позичальнику процентів за користування кредитом на умовах, передбачених Паспортом кредиту № 5511954 (0,01 % річних - від суми боргу за договором, 2,70 % щомісячні від суми кредиту, копія а.с. 9 із підписом ОСОБА_1 ), якій є невідємною частиною цього договору,

2) договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» (копія а.с. 18- 26),

оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, у матеріалах цієї справи відсутнє будь-які рішення інших судів в інших справі про визнання вищезазначених кредитного договору та договору факторингу вищезазначених сторін недійними та стороною відповідача апеляційному суду не надані),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначені кредитний договір та договір факторингу є обов`язковими для виконання його сторонами, у тому числі у подальшому відповідачем перед Банком, як правонаступником первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР».

Підписавши особисто вищезазначений договір (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача суду не надані), позичальник ОСОБА_1 визнав отримання ним за вищезазначеним кредитним договором кредиту 82108,00 грн., з яких у тому числі було зараховано 50000,00 грн. на рахунок на його ім`я, що у тому числі лише додатково підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК» на підтвердження факту зарахування кредитних коштів саме у розмірі 50000,00 грн. (т.с. 2 а.с. 210), яка була надана Банком лише апеляційному суду на виконання ухвали апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 171, 192, 199), але яка має бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обгрунтованості рішення суду в межах доводів апеляційних старг сторін у цій справі, та зокрема відповідача ОСОБА_1 ( тс. 2 а.с. 143).

Апеляційним судом встановлено, що кредитор виконав обов`язки за вищезазначеним договором у повному обсязі (перерахував всі необхідні кредитні кошти за вказівкою позичальника у кредитному договорі на відповідні рахунки (т.с. 1 а.с. 7), а.с.7), а саме: 27 000,00 грн. - на користь страхової компанії. ПАТ «СК «ТАС» (т.с. 1 а.с. 32-33), купівлі електронних ключів доступу «SUPPORT.UA» «SU на суму 649,00 грн. (т.с. 1 а.с. 28-29) та «RADAR.Screen» пакет ЕКОНОМ на суму 459,00 грн. (т.с. 1 а.с. 34-35), оплату за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 36» на суму 500,00 грн. (т.с. 1 а.с. 30-31), а всього на загальний розмір 28608,00 грн. та згідно із Платіжною інструкцією №ТС-254172 від 10.07.2023 року ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Банку було перераховано грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. за рахунок кредиту зг. КД № від 12.07.2021 року без ПДВ (т.с. 1 а.с. 27) (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача суду не надані), а позичальник ОСОБА_1 свої обов`язки за вищезазначеним договором не виконував належним чином.

У зв`язку із чим, заборгованість ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором № від 12.07.2021 року станом на 08.08.2023 року становить 120483,88 грн. (т.с. 1 а.с. 2-6), яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченої) 79827,48 грн., заборгованості по річним відсоткам (в т.ч. простроченої) 01,66 грн., заборгованості по щомісячним відсоткам (в т.ч. простроченої) 40654,74 грн., від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється.

Належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача суду не надані.

На виконання вимог ст. 12 ч. 5 п. п. 2-4 ЦПК України апеляційний суд у цій справі сприяв врегулюванню спору сторін шляхом угоди між ними; роз`яснював та сприяв відповідачу ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Остапенка В.С. у судовому засіданні в усній формі у вирішенні питання з Банком з приводу вищезазначеної наявної заборгованості, та зокрема складових останньої у вигляді процентів, тощо в позасудовому порядку, відкладав розгляд цієї справи, надсилав Банку ухвалою від 27 березня 2024 року (т.с. 2 а.с. 171) належним чином завірені копії довідок, оригінали яких наявні у матеріалах цієї справи відносно відповідача, як військовослужбовця у певні періоди часу (т.с. 1 а.с. 163-164) для відома, надавав час відповідачу та його представниковіі звернутись до Банку особисто для вирішення цього питання.

Проте, на запитання апеляційного суду у даному судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Остапенко В.С. зазначав, що вирішення питання (спору у цій справі) з Банком мировим шляхом є неможливим.

За таких обставин, враховуючи відсутність належних, допустимих доказів у цій справі проплати будь-яких сум вищезазначеної заборгованості відповідачем на користь Банку після 08.08.2023 року, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Банку у цій справі у повному обсязі.

Однак, враховуючи, що Банк оскаржував рішення суду першої інстанції у цій справі фактично лише в частині відмови у задовленні його позовних вимог, а відповідач ОСОБА_1 лише в частині задовлення позовних вимог Банку, проте, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі у повному обсязі, оскільки апеляційний суд також не погоджується із правовими підставами задоволення позову Банку в частині судом першої інстанції та не вбачає підстав для залишення без змін рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку, таким чином, доводи вищезазначених апеляційних скарг сторін у цій справі лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Банку слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року у цій справі скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № від 12.07.2021 року у сумі 120483,88 грн., яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченої) 79827,48 грн., заборгованості по річним відсоткам (в т.ч. простроченої) 01,66 грн., заборгованості по щомісячним відсоткам (в т.ч. простроченої) 40654,74 грн.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційних скарг сторін частково при вищевикладених обставинах,

- відповідач ОСОБА_1 не має права на компенсацію за рахунок Банку будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій,

-з ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 6710,00 грн. (розрахунок: судовий збір за позовну заяву у розмірі 2684,00 грн. (т. с. 1 а.с.133) + судовий збір за апеляційну скаргу у розмірі 4026,00 грн. (т.с. 2 а.с. 8).

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що вони не позбавлені права у подальшому вирішувати питання про відстрочення, розстрочення, погашення повністю чи частково визначеної за рішенням суду у цій справі заборгованості ОСОБА_1 перед Банком за згодою сторін вже на стадії виконання цього рішення.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» () заборгованість за кредитним договором № від 12.07.2021 року у сумі 120483,88 грн., яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченої) 79827,48 грн., заборгованості по річним відсоткам (в т.ч. простроченої) 01,66 грн., заборгованості по щомісячним відсоткам (в т.ч. простроченої) 40654,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 6710,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 23.08.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Кухар С.В.