Провадження № 22-ц/812/1251/24 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Миколаїв Справа № 487/4624/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_3 , на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення її позову до Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2024 ОСОБА_2 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» далі МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України») про захист прав споживачів.

У вказаному позові ОСОБА_2 просила визнати незаконними дії МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо припинення 29 квітня 2024 року газопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2024 року вказану справу направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва для розгляду за підсудністю.

Одночасно з подачею позову, ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову.

Доводи заяви обґрунтовувала тим, що станом на дату звернення до суду з даним позовом МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» в односторонньому порядку незаконно припинила подачу газу до квартири АДРЕСА_1 , де вона проживала з неповнолітнім сином, 2006 року народження.

Не застосування заходів забезпечення позову шляхом поновлення газопостачання до квартири може у подальшому утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки більша частина квартири зроблена з гіпсокартону, отже відсутність опалення з урахуванням фактичної погоди призведе до її руйнування та знецінення, а також зробить неможливим для подальшого проживання та використання.

Крім того квартира є єдиним місцем для її проживання та проживання її родини.

Відсутність газопостачання робить проживання дитини в квартирі неможливим, а саме, неможливо готувати їжу, опалювати приміщення, користуватись гарячим водопостачанням, для дитини неможливо дотримуватись правил особистої гігієни.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача поновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2024 року в задоволення заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є визнання незаконними дій МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо припинення 29 квітня 2024 року газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , тоді як в заяві про забезпечення позову заявник просить ухвалою суду зобов`язати МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» поновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , а тому зазначений спосіб забезпечення позову за змістом є тотожним позовним вимогам заявлених позивачем.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на теперішній час існує спір щодо переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 , позивачка як колишній власник зазначеної квартири, що перебувала в іпотеці, на законних підставах продовжує проживати в цій квартирі зі своєю родиною, та користуватися послугами відповідача, також, вона доводить в судових інстанціях протиправність переходу до теперішнього власника квартири ОСОБА_4 , прав нового власника квартири, надаючи оцінку відповідності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, можна дійти обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, яка діє від свого імені, а також як законний представник від імені свого неповнолітнього сина.

Наведене переконливо свідчить, що забезпечення позову зобов`язанням відповідача поновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи, відповідають змісту порушеного права позивачки, яка звернулася до суду за захистом права споживача на користування послугами, що надає відповідач, та є співмірними із заявленими вимогами.

Фактично, вона разом з її неповнолітнім сином, оскаржуючи правомірність набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_5 , проживають без газу, не мають можливості готувати собі їжу, опалювати житло та користуватись гарячим водопостачанням, що не було враховано судом.

Помилковими також є висновки суду першої інстанції про тотожність способу забезпечення позову позовним вимогам, заявленим позивачем, оскільки предметом позову є незаконність дій відповідача з відключення газопостачання у квартирі, де вона мешкає зі своєю родиною, а у якості забезпечення позову вона просить поновити газопостачання квартири, що у будь-якому разі не є тотожним оскарженню незаконних дій відповідача.

Від МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначений позивачкою спосіб забезпечення позову є тотожним позовним вимогам заявленим позивачкою, а щодо припинення газопостачання, то відповідач діяв в межах своєї компетенції та нормативних актів, якими регламентується його діяльність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою, а в судовому рішенні про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування підстав для забезпечення позову.

У розглядуваній справі між сторонами виник спір, зокрема щодо правомірності дій відповідача із припинення 24 квітня 2024 року газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 . Позивач вважав, що підставою такого припинення стала заява власника квартири ОСОБА_4 , який придбав зазначену квартиру як переможець аукціону, організованого банківською установою внаслідок невиконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Разом з тим відповідач зазначав, що припинення газопостачання відбулося за заявою власника квартири ОСОБА_4 , з яким існують договірні відносини щодо розподілу природного газу за вказаною адресою.

Отже оцінка законності припинення газопостачання до квартири, де мешкає позивачка, має бути надана судом під час розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову дійшов висновку, що обраний позивачкою спосіб забезпечення позову є тотожнім заявленим позовним вимогам, які не вирішені судом по суті.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що узгоджується із призначенням процесуального інституту забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову не є вирішення спору між сторонами.

Також необхідно зазначити, що ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову не обґрунтувала яким чином невжиття заходів забезпечення позову, в обраний позивачкою спосіб, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Предметом позову ОСОБА_2 є вимога про визнання неправомірними незаконними) дій відповідача щодо примусового припинення 29 квітня 2024 року газопостачання, задоволення якої своїм наслідком матиме поновлення газопостачання до зазначеної квартири, де проживає позивачка, а тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що, забезпечуючи позов шляхом зобов`язання ТОВ «Газорозподільні мережі України» поновити постачання природного газу, фактично буде вирішено наперед позовні вимоги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем при зверненні до суду із розглядуваною касаційною скаргою, може бути вирішено за результатами ухвалення рішення у справі по суті спору.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 13 серпня 2024 року.