Справа № 466/8368/24
Провадження № 2-о/466/307/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

13 серпня 2024 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчук О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про встановлення факту, що має юридичне значення

в с т а н о в и в:

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт про вчинення дій ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» для змін у Свідоцтві про право власності на квартиру та Технічному паспорті на приватизовану квартиру.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як зазначено в п. 3 Постанови Пленуму, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить встановити факт про вчинення дій ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» для змін у Свідоцтві про право власності на квартиру та Технічному паспорті на приватизовану квартиру, тобто фактично заявник просить зобов`язати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вчинити дії, при цьому посилаючись на норми Цивільного кодексу України про власність.

Відтак, до переліку, визначеного у частині першій статті 315 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, тому у відкритті провадження слід відмовити.

Суд роз`яснює, що заявник має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 293, 315 ЦПК України

постановив:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук