КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року місто Київ

Справа № 759/25178/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12895/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач+), Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року (ухвалене у складі судді Сенька М.Ф., інформація про дату складання повного заочного рішення відсутня)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 54 560,00 грн та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1107-4256 в електронній формі, відповідно до умов договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 5500 грн зі строком надання кредиту 300 днів, із застосуванням зниженої % ставки у розмірі 2,50 % в день та стандартної % ставки - 3,00 % в день, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та внести плату за кредитом.

Позивач свої зобов`язання перед Відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 27.11.2023 має заборгованість у розмірі 54 560,00 грн, яка складається: 5 500,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 49 060,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за Кредитним договором №1107-4256 від 05.11.2022 у розмірі 5 500 грн та судовий збір 2 147,20 грн, а всього 7 647 (сім тисяч шістсот сорок сім) грн 20 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким заочним рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 03 червня 2024 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованими процентами та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 54 560,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 5 500 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 49 060 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачем дотримано вимоги законодавства щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, а тому він має законне право на нарахування процентів протягом усього строку договору, який становить 300 календарних днів.

Зазначає, що судом помилково застосовано до правовідносин положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наголошує, що Позивачем не нараховувалося жодних штрафних санкцій (штрафів, пені) Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання та порушення умов договору, що виключає можливість застосування ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційна скарга разом із додатками направлялася позивачем при подачі апеляційної скарги, а ухвала про відкриття апеляційного провадження - судом за адресою місця реєстрації відповідача в порядку ст. 128 ЦПК України. Однак, конверти повернулися до суду із відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що за приписами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Cудом встановлено, що 05.11.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1107-4256.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, на виконання зазначених вимог ОСОБА_2 було надано одноразовий ідентифікатор А492, для підписання кредитного договору 1107-4256 від 05.11.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 5500 гривень; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 16 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідками про перерахування кредитних коштів.

Однак в порушення норм закону та умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та допустив утворення заборгованості, яка згідно з розрахунком банку, станом на 27.11.2023 складає 54 560,00 грн, що складається з простроченої заборгованість за кредитом - 5 500 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 49 060,00 гривень.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до Закону № 3831-ІХ від 19 червня 2024 року апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 5 500 грн не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків за кредитним договором не відповідає з огляду на таке.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що Позивачем надано належні і допустимі докази укладення із Відповідачем кредитного договору № 1107-4256 від 05.11.2022 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 5 500 грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 49 060,00 гривень, є не справедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 5500 гривень

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, питання визначення процентної ставки за кредитним договором вирішується виключно сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Колегія суддів встановила, що договором про відкриття кредитної лінії № 1107-4256 від 05.11.2022 передбачено фіксовану процентну ставку у розмірі 2,5 % за перші 16 календарних днів користування кредитом та 3 % річні за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, який за п. 4.8. Договору становить 300 календарних днів.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем дотримано умови кредитного договору щодо строку кредитування та нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожен день в період з 05.11.2022 по 20.11.2022 включно, а також у розмірі 3 % за кожен день в період з 21.11.2022 по 31.08.2023 включно. Після закінчення строку кредитування жодних відсотків, штрафів, пені чи інших стягнень відповідачу не нараховувалося, а заборгованість за відсотками за користування кредитом становила 49 060 грн.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається колегією суддів як належний та допустимий доказ заборгованості за договором.

Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач не оспорював даний кредитний договір у судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 42 Конституції України позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків, оскільки суд першої інстанції помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1107-4256 від 05.11.2022 у розмірі 54 560 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 5?368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач О.В. Желепа
Судді: О. Ф. Мазурик
О. В. Немировська