КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11571/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Гайдаєнко В. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Миронюка Дмитра Дмитровича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Шевчука А. В.

від 09 квітня 2024 року

у цивільній справі № 756/2412/21 Оболонського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділити позивачу у користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м та комору площею 1,1 кв.м. Також просив усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до вказаної квартири.

В обґрунтування позову зазначав, що позивач є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частки зазначеної квартири є ОСОБА_1

Квартира є двокімнатною, загальна площа - 43,3 кв.м, житлова площа - 27,3 кв.м, з яких одна кімната площею 17 кв.м, друга кімната - 10,3 кв.м, коридор площею 5,6 кв.м, кухня площею 6,0 кв.м, вбиральня площею 1,1 кв.м, ванна площею 2,2 кв.м, комора площею 1,1 кв.м.

Ураховуючи, що розміри часток позивача та відповідача є рівними, проте, задля уникнення виникнення конфліктної ситуації, позивач вважає прийнятним відійти від відповідності реальних часток та передати позивачу у користування житлову кімнату меншою площею та комору, а відповідачу встановити користування кімнатою, площа якої значно більша. Допоміжні приміщення, окрім комори залишити у спільному користуванні.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділено ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м, комору площею 1,1 кв.м;

- виділено ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 17 кв.м;

- інші допоміжні приміщення: коридор площею 5,6 кв.м; кухню площею 6,0 кв.м. вбиральню площею 1,1 кв.м, ванну площею 2,2 кв.м, залишено у спільному сумісному користуванні.

Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 816 грн 00 копійок.

В апеляційній скарзі адвокат Миронюк Д. Д., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначає, що суд не надав оцінки тому, що запропонований позивачем порядок користування квартирою, а саме: житлова кімната площею 10,3 кв.м та комора площею 1,1 кв.м для позивача, а для відповідача житлова кімната площею 17 кв.м, не відповідає їх ідеальним часткам 13,65 кв.м. Визначений порядок користування порушує права інших мешканців квартири, адже в кімнаті 17 кв. м будуть проживати різностатеві члени сім`ї з площею користування приміщення на 1 людину - 2,8 кв.м. Також вважає, що позивачем не доведено, що відповідач дійсно чинить перешкоди у користуванні житлом. Оскільки позивач не змінив місце реєстрації, тому підстави саме для вселення у частину спірної квартири відсутні.

Також зазначає, що наразі відкрито касаційне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ДП «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д. В., ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса КМНО Чорней В. В., третя особа: АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними електронних торгів, недійсним акту про проведення електронних торгів, про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Представник позивача, адвокат Кірса В. В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, оскільки висновки суду викладені у рішенні є законними і обґрунтованими, узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду. До відзиву не додано доказів його направлення іншим учасниками судового провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частку підтверджується свідоцтвом № 48 , від 13.01.2021 року яке видане приватним нотаріусом Київського МНО Чорней В. В. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 40097530; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Власником іншої 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане 29.09.1998 року, згідно розпорядження №1 255.

Згідно плану квартири спірне помешкання має такі характеристики: загальна площа 43,3 кв.м, житлова площа 27,3 кв.м, одна кімната площею 17 кв.м, друга кімната 10,3 кв.м, коридор площею 5,6 кв.м, кухня площею 6,0 кв.м, вбиральня площею 1,1 кв.м, ванна площею 2,2 кв.м, комора площею 1,1 кв.м.

Задовольняючи позов суд першої інстанції враховуючи площу кімнат, їх розташування та неможливість використання співвласниками без порушення прав та інтересів один одного, вважав за доцільне встановити порядок користування квартирою у запропонований позивачем варіант, виходячи із того, що такий порядок користування жилим приміщенням є найбільш оптимальним для сторін в частині умов розташування кімнат у спірній квартирі й максимально відповідатиме їх правам та законним інтересам, не буде порушувати прав відповідача. З огляду на таке, суд дійшов висновку про необхідність усунення ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК Українипередбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець у статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що задля уникнення виникнення конфліктної ситуації він вважає прийнятним відійти від відповідностіреальних часток та передати позивачу у користування житлову кімнату меншою площею та комору, а відповідачу встановити користування кімнатою площа якої значно більша. Допоміжні приміщення, окрім комори залишити у спільному користуванні.

Установивши, що сторони не змогли домовитися про порядок користування спільним майном, врахувавши, що запропонований позивачем порядок користування квартирою не порушуватиме права відповідача, оскільки виділена йому в користування частина квартири перевищує розмір її частки в спільному майні, суд першої інстанції, зробив обґрунтований висновок про задоволення позову. Встановлений порядок користування жилим приміщенням є найбільш оптимальним для сторін щодо умов розташування кімнат у спірній квартирі та є найменш обтяжливим.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності встановленого порядку користування розмірам часток співвласників, чим було порушено право відповідача колегією суддів відхиляються, оскільки встановленим порядком передано у користування житлову кімнату більшою площею ніж позивачу, виділена відповідачці у користування частина перевищує розмір її частку у спільному майні. Будь-яких інших (альтернативних) варіантів вирішення даного спору, прийнятні для відповідача, останньою не запропоновано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено факт чинення перешкод в користуванні майном, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не заперечувала той факт, що у спірній квартирі продовжує проживати попередній власник квартири дочка відповідача ОСОБА_4 з дітьми. Факт наявності конфліктної ситуації між сторонами у даній справі підтверджується позивачем і відповідачкою не спростований.

Доводи скарги про порушення прав інших осіб, що проживають у квартирі, у тому числі неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає безпідставними, адже право користування дітей є похідним від права власності співвласника квартири, членом сім`ї якої вони є.

Доводи апеляційної скарги щодо реєстрації позивача за іншою адресою, колегія суддів також відхиляються як безпідставні, адже сама по собі реєстрація в певному місці проживання не є перешкодою для проживання у належному їй на праві власності житловому приміщення, адже фізична особа може мати декілька місць проживання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, скаржнику надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Підстави для перерозподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Миронюка Дмитра Дмитровича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 серпня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик