09.08.2024 Справа № 756/4289/23
Унікальний № 756/4289/23
Провадження № 2/756/386/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Атаманюка П.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користування будинком та примусового виселення,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить припинити ОСОБА_2 право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також просить виселити ОСОБА_2 з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ОСОБА_4 є співвласником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (інформаційна довідка N? 317484300 від 13.12.2022 року)

*земельна ділянка площею 0,0318 га за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером: :85:158:0002, належить на праві спільної часткової власності:

- ОСОБА_3 , розмір частки: 1/2;

- ОСОБА_4 , розмір частки: 1/4;

- ОСОБА_5 , розмір частки: 1/4;

*житловий будинок (літера «А») за адресою: АДРЕСА_1 , 1960 року побудови, загальною площею: 94,2 кв.м, житловою площею: 60,6 кв.м, належить на праві спільної часткової власності:

- ОСОБА_3 , розмір частки: 1/2;

- ОСОБА_4 , розмір частки: 1/4;

- ОСОБА_5 , розмір частки: 1/4.

Позивач зазначає, що на час подачі позовної заяви, співвласник вищевказаних земельної ділянки та житлового будинку ОСОБА_5 померла.

Позивач наголошує, що відповідач за цим позовом ОСОБА_2 , є колишньою дружиною діда позивача, має зареєстроване місце проживання в іншому житловону приміщенні, а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , не має ані права власності, ані права користування земельною ділянкою та житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , проте без дозволу позивача користується зазначеним вище нерухомим майном, якого останній є законним співвласником.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що станом на даний час відповідач є особою, яка згідно вимог закону втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованому на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та такою, що підлягає примусовому виселенню із зазначеного домоволодіння.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляд справи повідомлялась належним чином, подала чергове клопотання про відкладення розгляду справи та вказувала, що після смерті її чоловіка, залишилась спадщина у розмір земельної ділянки та будинку, вказувала що на разі проводить оформленням спадщини.

Третя особа просив позов задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Із довідки комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2017 року вбачається, що станом день складання довідки, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві спільної часткової власності:

- ОСОБА_5 , розмір частки 1/4, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №l від 06.02.1985р. №5 Дн-1625, внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

??- ОСОБА_5 , розмір частки 1/4, на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою №14 від 10.01.1992р. №1с-13, внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

??- ОСОБА_6 , розмір частки: 1/2, на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою №14 від 22.04.2011 р. №2-1416, внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Із витягу державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.07.2017 року вбачається, що станом день складання витягу, земельна ділянка площею 0,0318 га за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером: :85:158:0002, належала на праві спільної часткової власності:

- ОСОБА_5 , розмір частки: 1/2;

- ОСОБА_6 , розмір частки: 1/2;

Із свідоцтва про смерть від 24.01.2017 року серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_7 Чотирнадцятою київської державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа 386/217, з матеріалів якої встановлено, що спадкоємцями останньої які прийняли спадщину є її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Із свідоцтва про права на спадщину за законом від 17.01.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-37 та свідоцтва про права на спадщину за законом від 17.01.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-38 вбачається, що ОСОБА_6 прийняв у спадщину 1/4 земельної ділянка площею 0,0318 га за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером: :85:158:0002 та 1/4 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Інший спадкоємець, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак за життя не оформив свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку та 1/4 частини земельної ділянки є ОСОБА_8 .

За договором дарування 1/4 частини будинку від 18.06.2020 року та договором дарування 1/4 частини земельної ділянки від 18.06.2020 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_4 , який є позивачем по справі, 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянка площею 0,0318 га за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером: :85:158:0002.

Право власності на іншу 1/2 частини будинку та земельної ділянки набув ОСОБА_3 , який є третьою особою по справі, а саме на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 03.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-722 та свідоцтва про права на спадщину за законом від 03.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-723.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Із спадкової справи ОСОБА_8 від 22.10.2022 року №121/2023 вбачається, що після його смерті заяву про прийняття спадщини подала його дружина ОСОБА_2 , відповідач по справі.

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Вищевказане узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 22.03.2023 року № 463/6829/21-ц.

Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦПК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 його дружина ОСОБА_2 в установленому законом порядку прийняла спадщину, яка складається зі 1/4 частини будинку та частини земельної ділянки, тобто правові підстави користування відповідачем спірною частиною житлового будинку змінились, а не припинились.

З моменту відкриття спадщини ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України набула право володіння і право користування спадковим майном, та набуде право ним розпорядитись після оформлення спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав припинення ОСОБА_2 права користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також підстав для виселення ОСОБА_2 з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання прийняла спадщину після смерті чоловіка, який прийняв у спадок 1/4 частину вказаного будинку та 1/4 частину земельної ділянки після смерті ОСОБА_5 .

Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263- 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користування будинком та примусового виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.08.2024 року.

Суддя А.В. Шевчук