Справа № 359/2856/24
Провадження № 22-ц/801/1803/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 рокуСправа № 359/2856/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О. Ю. (судді доповідача),

суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т. М.

за участю секретаря судового засідання: Куленко О. В.,

учасники справи:

боржник: ОСОБА_1 ,

стягувач: ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження: державний виконавець Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни

розглянув цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Новікова Ігоря Олександровича на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 липня 2024 року, постановлену місцевим судом за головування судді Київської Т. Б.,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко І. О.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Бориспільському відділі ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення із скаржника аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості, з якого слідує, що скаржник станом на 05 січня 2024 року має заборгованість у розмірі 129722,25 грн. Ознайомившись із даною довідкою 06 березня 2024 року скаржник звернувся до відділу ДВС із заявою про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів в межах вказаного виконавчого провадження з врахуванням квитанцій по сплаті аліментів на утримання дитини, шляхом перерахування грошових коштів стягувачу та її матері, у період з 07 жовтня 2021 року по 10 липня 2023 року на загальну суму в розмірі 74693,25 грн.

19 березня 2024 державний виконавець надав відповідь про те, що врахувати надані квитанції в рахунок погашення аліментів не є можливим, оскільки у наданих квитанціях відсутнє зазначення призначення платежу, яке б свідчило, що це саме аліменти.

Крім того, державним виконавцем здійснюється відрахування з додаткової винагороди, яку скаржник отримує у зв`язку з проходженням військової служби, однак, така винагорода належить до одноразових видів грошового забезпечення і не включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на дітей. Зазначені обставини призвели до протиправного нарахування заборгованості, а також стягнення аліментів у подвійному розмірі.

Враховуючи викладене, скаржник просить визнати дії державного виконавця по здійсненню розрахунку розміру по заборгованості по аліментам у виконавчому провадження №67690938 неправомірними; зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження №67690938 з врахуванням квитанцій по сплаті аліментів, які були сплаченні у добровільному порядку; зобов`язати державного виконавця виключити з нарахування та сплати аліментів суми додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, отримані скаржником під час військової служби з 18 серпня 2022 року по день ухвалення судового рішення; зобов`язати державного виконавця винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші видів доходу боржника в рахунок стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та виплачується ОСОБА_1 у період дії воєнного стану, починаючи з 18 липня 2022 року та направити відповідну постанову у військову частину; після перерахунку і виключення суми додаткової винагороди, зобов`язати державного виконавця видати довідку з перерахунку аліментів відповідного виконавчого провадження, надмірно нараховані та сплаченні кошти в зазначеному виконавчому провадженні врахувати в майбутні платежі аліментів на утримання дитини та направити відповідну постанову у військову частину, щодо включення надмірно сплачених коштів на утримання дитини в рахунок наступних відрахувань в якості аліментів.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 липня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Бориспільського відділу ДВС Бориспільського району Київської області Курилко І. О. в частині здійснення розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №67690938 з врахуванням суми додаткової винагороди, яка виплачується ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» з серпня 2022 року по 15 листопада 2022 року, включно. Зобов`язано державного виконавця Бориспільського відділу ДВС Бориспільського району Київської області Курилко І. О. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №67690938 виключивши суми додаткової винагороди отриманої ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», за період з серпня 2022 року по 15 листопада 2022 року, включно. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Новіков І. О. оскаржує її в апеляційному порядку. Скаржник вважає оскаржувану ухвалу постановленою за неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, неналежної їх оцінки, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі.

Зазначає, що ОСОБА_1 добровільно у період з 07 жовтня 2021 року по 10 липня 2023 року сплачував аліменти на утримання дитини шляхом перерахування грошових коштів на рахунок стягувача та її матері (баби дитини) на загальну суму 74693,25 грн, що підтверджується квитанціями на суму 69743,42 грн. Разом з тим, ОСОБА_1 у призначеннях платежу не зазначав, що це аліменти, оскільки такої вимоги законодавство не містить. Натомість звертає увагу на положення ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», що встановлює обов`язок повідомлення виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником не лише боржника, а й стягувача. Однак судом не встановлений факт, що ОСОБА_1 отримував постанову про відкриття виконавчого провадження з метою встановлення дати щоб дотримуватися вимог закону. До того ж матеріали виконавчого провадження суд не отримав взагалі.

В свою чергу суд не звернув увагу на факт добровільного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо утримання своєї дитини, регулярність здійснених платежів у відповідній сумі, необхідній для утримання дитини, тому вони мають бути визнані аліментами.

Також скаржник зазначає, що суд не встановив підтвердження існування між сторонами інших цивільно-правових відносин, ніж аліменти, таких підтверджень у матеріалах справи немає, як немає і у матеріалах виконавчого провадження та не надані стягувачем.

Щодо позиції суду про непідтвердження родинних зв`язків іншої особи, зазначеної отримувачем коштів у наданих ОСОБА_1 платіжних документах, то скаржник вказує, що це є мати стягувача, а суд мав ухвалити судове рішення про витребування інформації про осіб, які фігурують у справі. При цьому звертає увагу, що ОСОБА_1 є військовим та обмежений наразі у можливості направляти клопотання про витребування доказів, а судові повістки його представнику не направлялися, що позбавило можливості заявити додатково клопотання про витребування додаткових доказів.

Окремо звертає увагу на невідповідність судового наказу, за яким стягують аліменти, вимогам процесуального законодавства, тому такий не підлягає виконанню.

Щодо включення державним виконавцем до доходу скаржника суми додаткової винагороди, яка виплачена йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, то вважає, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану та яка входить до доходів, що враховуються при визначенні розміру аліментів, не має систематичний щомісячний характер та встановлюється на період воєнного стану, розмір якої залежить від завдань, покладених на військовослужбовця. Таким чином, часткове задоволення скарги не відповідає діючому законодавству та позбавляє додаткового забезпечення військового та його утримання, що пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із захисту Батьківщини, що збільшує розхідну частину його витрат та потребує додаткових витрат на утримання себе на війні, для можливості виконувати бойові завдання.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, 09 листопада 2021 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області видано судовий наказ у справі №138/3134/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Даний судовий наказ було передано на примусове виконання Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

05 січня 2024 року державним виконавцем Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко І.О. було здійснено розрахунок заборгованості за аліментами №2143 зі змісту якого слідує, що за період з 28 жовтня 2021 року по 31 грудня 2023 року державним виконавцем було визначено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 347712,23 грн, з них 217989,98 грн сума сплачених аліментів. Таким чином, заборгованість по сплаті аліментів на підставі вказаного вище судового наказу станом на 31 грудня 2023 року становить 129722,25 грн.

Відповідно до листа в.о. начальника Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області від 19 березня 2024 року №44530, у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 06 березня 2024 року, скаржника повідомлено, що на виконанні у відділу перебуває виконавче провадження №71300145 відкрите на підставі вказаного судового наказу. 15 березня 2023 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлено сторонам. В ході виконання виконавчого провадження, було встановлено, що боржник отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 . 27 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме на вказану військову частину і направлено копію постанови. Зробити перерахунок довідки-розрахунку №2143 від 05 січня 2024 року та включити квитанції, які сплачені в добровільному порядку не є можливим, так як в призначенні платежу необхідно вказувати інформацію про те, що це сплата за аліменти згідно судового наказу №138/3134/21 від 09 листопада 2021 року (згідно ВП №71300145).

Згідно наданого суду звіту про здійснення відрахування та виплати від 30 грудня 2023 року №3766 з ОСОБА_1 за постановою від 27 березня 2023 року ВП №71300145, винесеною за виконавчим документом №138/3134/21 від 09 листопада 2021 року, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області, за період з 01 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року було утримано аліменти у розмірі 222962,39 грн.

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати від 05 березня 2024 року №1902 з ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року була утримана сума у розмірі 58068,60 грн. (а.с.15).

Як слідує з довідки про доходи від 30 грудня 2023 року №3766 виданої військовою частиною НОМЕР_1 за період з серпня 2022 по грудень 2023 скаржнику нараховано заробітну плату у розмірі 371916,28 грн. Також, нараховано інші нарахування у розмірі 1048409,91 грн. Загальна сума доходу становить 1420326,19 грн. З вказаної суми у період з червня 2023 по грудень 2023 з скаржника було утримано аліменти у розмірі 222962,39 грн.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що при визначенні розміру аліментів на утримання дитини державним виконавцем враховувалась, як сума заробітної плати, так і додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Аналізуючи положення законодавства, суд вважав, що заборгованість із сплати аліментів з боржника з додаткової винагороди по 16 листопада 2022 року не повинна нараховуватися державним виконавцем, натомість законодавець починаючи з 16 листопада 2022 року дозволив враховувати у суму стягнення аліментів додаткову винагороду, яка проводиться у період дії воєнного стану. Відтак суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вказаної вище вимоги та визнання дій державного виконавця протиправними в частині врахування суми додаткової винагороди, яка виплачується скаржнику відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 з серпня 2022 по 15 листопада 2022 року, включно, а також зобов`язати державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби Бориспільського району Київської області Курилко І. О, здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів виключивши суми додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, отримані ОСОБА_1 по 15 листопада 2022 року включно.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що дії державного виконавця в частині відмови у перерахуванні суми заборгованості зі сплати аліментів на підставі поданих скаржником квитанцій є правомірними, оскільки вважав, що скаржником не надано доказів, що квитанції, про які він зазначає у своїй скарзі та які додані до неї, мали призначення платежів саме аліменти на утримання спільної дитини його та стягувача. При цьому зазначив, що в призначенні платежів вказано «переказ власних коштів» та отримувачами коштів є двоє різних осіб і лише одна з них є стягувачем, а підтвердження родинних зв`язків іншої особи отримувача з дитиною скаржника матеріали справи не містять. Крім того, судовий наказ виданий 09 листопада 2021 року і суд стягнув аліменти з ОСОБА_1 на утримання його сина ОСОБА_3 лише з 28 жовтня 2021 року, тоді як він просить крім іншого врахувати квитанції, які датуються ще до цієї дати. Зважаючи на викладене, суд не знайшов підстав для задоволення скарги в цій частині, а відповідно у задоволенні вимоги скарги про зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з врахування вказаних вище квитанцій також відмовлено.

Щодо вимоги про зобов`язання державного виконавця видати довідку з перерахунку аліментів, то суд вважав цю вимогу передчасно заявленою, оскільки скаржником не наведено жодних обставин, які б перешкоджали йому надалі звернутись до державного виконавця з метою отримання відповідної довідки після здійснення державним виконавцем перерахування аліментів на підставі ухвали суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів певною мірою не погоджується, він зроблений за неповного з`ясування обставин справи, за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, судовим наказом Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2021 року у справі №138/3134/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття

Однак лише 15 березня 2023 року (більше аніж через рік) державним виконавцем Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71300145 за вказаним судовим наказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 та 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

У ч. 2 ст. 195 СК України зазначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 СК України).

За змістом п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня

2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Звертаючись до державного виконавця, ОСОБА_1 просив зробити перерахунок довідки-розрахунку від 05 січня 2024 року №2143 з врахуванням квитанцій по сплаті аліментів у добровільному порядку за період жовтень 2021 року травень 2023 року.

Однак як убачається з відповіді виконавчої служби зробити перерахунок не є можливим через незазначення у призначенні платежу, що це є сплатою саме за аліменти.

Так згідно поданих ОСОБА_1 платіжних документів убачається, що:

- згідно платіжної інструкції від 07 жовтня 2021 року № Р24АС3400 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 507,54 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.45);

- згідно платіжної інструкції від 16 жовтня 2021 року № Р24АС3721 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 804,02 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.35);

- згідно платіжної інструкції від 23 жовтня 2021 року № Р24АС5839 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 502,51 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.28);

- згідно платіжної інструкції від 23 листопада 2021 року №Р24АС8217 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 974,87 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.26);

- згідно платіжної інструкції від 19 січня 2022 року №Р24АС0973 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 2010,05 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.30);

- згідно платіжної інструкції від 13 лютого 2022 року №Р24АС9147 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 482,41 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.40);

- згідно платіжної інструкції від 10 лютого 2022 року №Р24АС7529 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 502,51 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.43);

- згідно платіжної інструкції від 17 липня 2022 року №Р24А59236525D561932 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 2010,05 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.32);

- згідно платіжної інструкції від 15 серпня 2022 року №Р24А157923485D54611 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 3015,08 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.39);

- згідно платіжної інструкції від 15 вересня 2022 року №Р24А268440662D69784 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 10050,00 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.36);

- згідно платіжної інструкції від 28 жовтня 2022 року №Р24А425447346D53208 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 5000,00 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.47);

- згідно платіжної інструкції від 08 листопада 2022 року №Р24А467432482D94051 перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 2000,00 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.44);

- згідно платіжної інструкції від 25 листопада 2022 року №Р24А529271661D41782 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.27);

- згідно платіжної інструкції від 13 грудня 2022 року №Р24А595865497D48891 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.38);

- згідно платіжної інструкції від 17 січня 2023 року №Р24А732311982D11400 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 6633,17 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.33);

- згідно платіжної інструкції від 17 січня 2023 року №Р24А730013052D29156 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.34);

- згідно платіжної інструкції від 15 лютого 2023 року №Р24А844614612D42592 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.37);

- згідно платіжної інструкції від 11 березня 2023 року №Р24А941900762D21094 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.46);

- згідно платіжної інструкції від 17 квітня 2023 року №Р24АD4050 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.31);

- згідно платіжної інструкції від 10 травня 2023 року №Р24АD9303 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 5025,13 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.42);

- згідно платіжної інструкції від 20 травня 2023 року №Р24АD2604 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 3015,08 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.29);

- згідно платіжної інструкції від 10 липня 2023 року №Р24АD1914 перераховано ОСОБА_4 кошти в сумі 2010,05 грн з призначенням платежу «переказ власних коштів» (а.с.41).

Колегія суддів, дослідивши надані скаржником платіжні інструкції вважає, що з даних платіжних документів убачається сплата боржником на користь стягувача та її матері ОСОБА_4 грошових коштів у період з 2021 року по 2023 рік, яка здійснювалася саме на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При чому сплата здійснювалася зі сталою періодичністю, що відповідає періоду сплати аліментів на утримання дитини.

Реалізовуючи стандарт переважаючої переконливості в оцінці обставин справи, що переглядається, та доказів, поданих учасниками справи, колегія суддів, звертає увагу, що квитанції без зазначення призначення платежу «аліменти», надані на підтвердження сплати боржником аліментів, мали бути враховані державним виконавцем при обрахунку заборгованості ОСОБА_1 за аліментами, оскільки доказів на підтвердження наявності інших цивільно-правових зобов`язань боржника перед стягувачем у матеріалах справи немає, як і не надано доказів відмови останньої від отримання грошових переказів від боржника, що також у сукупності з іншими доказами доводить, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_4 , що ніким не спростовано, є саме аліментами на дитину.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №642/6906/16-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21, від 08 квітня 2024 року у справі №522/19803/15-ц.

Крім того, відсутність у переказах у призначенні платежу слова «аліменти» не може бути беззаперечною підставою для неврахування таких платежів, як сплата аліментів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2023 року у справі №2214/1057/2012.

Водночас апеляційний суд вважає, що не можуть бути враховані як платежі за аліментами сплата коштів до визначеного судовим наказом часу, з якого стягуються аліменти 28 жовтня 2021 року, оскільки це суперечитиме правовій природі аліментних зобов`язань, що виникли на підставі судового рішення. Відтак не можуть бути враховані платежі, що здійснені 07 жовтня 2021 року на суму 507,54 грн, 16 жовтня 2021 року на суму 804,02 грн та 23 жовтня 2021 року на суму 502,51 грн.

Суд першої інстанції вказаних вище норм матеріального права не врахував та дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 в цій частині, а тому судова ухвала в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що дії державного виконавця Бориспільського відділу ДВС Бориспільського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Курилко І. О. щодо відмови по здійсненню розрахунку розміру заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №67690938 з урахуванням поданих боржником квитанцій є неправомірними. Відповідно необхідно зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №67690938 з врахуванням платіжних інструкцій, які були надані боржником за період з листопада 2021 року по липень 2023 року на загальну суму 72879,18 грн.

Щодо включення державним виконавцем до доходу скаржника суми додаткової винагороди, яка була виплачена йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 слід зазначити наступне.

Як зазначалося, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини державним виконавцем враховувалась, як сума заробітної плати, так і додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. При цьому, розрахунок заборгованості за аліментами було здійснено за період з 28 жовтня 2021 року по 31 грудня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року, передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

При цьому, п. 8 цієї ж постанови (у редакції, яка діяла до 15 листопада 2022 року) передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеного у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 640/537/14-ц (провадження № 61-15685св18) зробив висновок про те, що стаття 81 СК України та частина третя статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. При цьому Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, до поняття «заробіток» включає також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19) зроблено висновок, що «загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі №209/3260/13-ц (провадження № 61-11541св23) зазначено, що: «додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику за аліментами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року, не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1263, яка набула чинності 16 листопада 2022 року, внесено зміни до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, доповнивши його після слів «З усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується за період воєнного стану».

Тобто пунктом 8 Переліку передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає жодних підстав вважати, що законодавець міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16 листопада 2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що додаткова винагорода, яка сплачувалась скаржнику, не має постійного характеру є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Враховуючи, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нарахування державним виконавцем аліментів з урахуванням додаткової винагороди, яка виплачується ОСОБА_1 , до 15 листопада 2022 року проведено всупереч норм чинного законодавства.

У свою чергу, слід дійти висновку, про правомірність дій державного виконавця щодо проведення нарахування аліментів з урахуванням додаткової винагороди військовослужбовця. Відповідно у задоволенні вимог скарги про зобов`язання державного виконавця виключити з нарахування та сплати аліментів суми додаткової винагороди, а також винести постанову про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії та інші види доходу боржника в рахунок стягнення аліментів без урахування додаткової винагороди необхідно відмовити.

У решті належить погодитися з висновками суду першої інстанції про передчасність вимоги скаржника про видачу довідки з перерахунку аліментів, з огляду на відсутність доказів щодо обмеження можливості звернутися до державного виконавця для отримання такої довідки у порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції ( у даному випадку - ухвали ) у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення у певній частині.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Новікова Ігоря Олександровича задовольнити частково.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні скарги про визнання дії державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни щодо відмови у здійсненні розрахунку розміру заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №67690938 з урахуванням поданих боржником квитанцій неправомірними та зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням наданих боржником квитанцій, а також в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни щодо здійснення розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №67690938 з врахуванням суми додаткової винагороди, яка виплачується ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» з серпня 2022 року по 15 листопада 2022 року, включно та зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, виключивши суми додаткової винагороди, отриманої ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з серпня 2022 року по 15 листопада 2022 року, включно скасувати та ухвали в цих частинах нове судове рішення.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни щодо відмови у здійсненні розрахунку розміру заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №67690938 з урахуванням поданих боржником квитанцій.

Зобов`язати державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №67690938 за судовим наказом Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2021 року з урахуванням квитанції, які були надані боржником ОСОБА_1 за період з листопада 2021 року по липень 2023 року на загальну суму 72879,18 грн.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Курилко Інни Олександрівни щодо здійснення розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №67690938 з врахуванням суми додаткової винагороди, яка виплачується ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» з серпня 2022 року по 15 листопада 2022 року, включно та зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, виключивши суми додаткової винагороди, отриманої ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з серпня 2022 року по 15 листопада 2022 року, включно.

У решті ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета