Справа № 453/722/22 Головуючий у 1 інстанції: ЯсінськийЮ.Є.
Провадження № 22-ц/811/1789/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (в подальшому «Страхова компанія»), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому просив стягнути зі Страхової компанії на користь позивача 41 921 грн. 94 коп. недоплаченого страхового відшкодування, а з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно 2 530 грн. 58 коп. матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 15 жовтня 2021 року о 20 годині 40 хвилин на автодорозі «Сколе-Славсько» водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_3 , скоїла зіткнення з транспортним засобом позивача марки «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті якого згадані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року відповідачку ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідач ОСОБА_3 (власник транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 ) мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальністі власників наземних транспортних засобів № ЕР/202350432 у Страховій компанії, яка в межах своїх зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зобов`язана сплатити йому страхове відшкодування у розмірі 128 700 грн. (ліміт відповідальності мінус 1 300 грн. франшизи), проте таке відшкодування було виплаченим у розмірі лише 86 778 грн. 06 коп (а.с. 2-5).

Оскаржуваним рішенням вищезгаданий позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СК АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_2 в якості страхового відшкодування матеріальну шкоду в сумі 40 652 гривні 52 копійки, а також 1 269 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2 530 гривень 58 копійок за проведення автотоварознавчого дослідження.

Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства «СК АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Ухвалено, що після повного відшкодування Приватним акціонерним товариством «СК АСКО-Донбас Північний» ОСОБА_2 матеріальної шкоди останній зобов`язаний передати Приватному акціонерному товариству «СК АСКО-Донбас Північний» залишки автомобіля «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 204-207).

Вищезгадане рішення оскаржив представник Страхової компанії.

Апелянт просить оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до Страхової компанії скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до згаданого відповідача у повному обсязі, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що статтею 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) на страховика покладено обов`язок направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків протягом 10 робочих днів, а оскільки представником Страхової компанії огляд пошкодженого автомобіля позивача було проведено на 4 день після дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), то у позивача не виникло право на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди і у Страхової компанії «не виникло обов`язку відшкодувати позивачу витрати на проведення замовлених ним висновків експерта».

Звертає увагу на те, що позивач без зауважень підписав протокол огляду транспортного засобу від 19.10.2021 року, а також на те, що Звіт від 24.11.2021 року №976/11 та Звіт № 24184 від 24.11.2021 року були складеними до того, як позивачем було ініційовано судове вирішення спору, а тому Страхова компанія на момент складення цих Звітів ще не була учасником справи і у неї не виникло обов`язку подати до суду саме висновок експерта.

Також звертає увагу на те, що статтею 30 (30.2) Закону № 1961-IV встановлено, що у випадку, якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а тому зобов`язання судом позивача передати Страховій компанії залишки автомобіля «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 (після повного відшкодування Страховою компанією позивачу матеріальної шкоди) вважає неправомірним, оскільки таке зводиться до примусового набуття згаданим відповідачем права власності, хоча «ПрАТ «СК АСКО ДС» не заподіювало позивачу шкоду, не подавало і не могло подавати заяву про вирішення питання про передачу на його користь пошкодженого майна» (а.с. 227-229).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою (отримана сторонами 14.06.2024 року; а.с. 239-242), запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 237-238).

Відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від сторін про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-15.10.2021 року в результаті зіткнення транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , з належним на праві власності позивачу ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 , мала місце ДТП, винним у якій постановою Сколівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року визнано відповідачку ОСОБА_4 (а.с. 7);

-на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальністі власників наземних транспортних засобів № ЕР/202350432 була застрахованою у Страховій компанії (зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 130 000 грн.; а.с. 8), яка вищезгадану ДТП визнала страховим випадком та виплатила позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 86 778 грн. 06 коп (а.с. 60);

-вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу позивача марки «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 , значно перевищує його вартість до цього пошкодження і проводити його ремонтне відновлення економічно недоцільно.

На твердження Страхової компанії (апелянта), ринкова вартість автомобіля позивача марки «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП (до утримання ним ушкоджень) становила 137 623 грн. 36 коп., що стверджується Звітом про оцінку згаданого автомобіля № 24184, складеному 03.11.2021 року (а.с. 67-69), а після ДТП 49 545 грн. 30 коп., що стверджується Звітом № 976/11 дослідження КТС за фактом вартості придатних запасних частин, складеному 24.11.2021 року (а.с. 64-66).

На твердження позивача, ринкова вартість автомобіля позивача марки «Hyundai Galloper», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП (до утримання ним ушкоджень) становила 142 430 грн. 58 коп., що стверджується Висновком експерта від 27.11.2021 року № 254 (а.с. 9-24), а після ДТП утилізаційна вартість згаданого автомобіля становить 15 000 грн., що стверджується Висновком експерта від 10.02.2022 року № 15 (а.с. 25-29).

У відповідності до статті 34 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання ним повідомлення про ДТП зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків.

Матеріалами справи стверджується та сторонами не заперечується той факт, що представник страховика оглянув пошкоджений в ДТП автомобіль позивача 19.10.2021 року, тобто на 4 (четвертий) день після ДТП (а.с. 70).

В той же час, Звіт про оцінку згаданого автомобіля № 24184 було складено лише 03.11.2021 року (а.с. 67-69), тобто на 18 день після ДТП.

Підписання позивачем 19.10.2021 року без зауважень Протоколу огляду транспортного засобу не може бути перешкодою для висловлення ним своєї незгоди з висновками, які наведені у Звіті про оцінку згаданого автомобіля № 24184, який було складено лише 03.11.2021 року, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на підписання позивачем Протоколу огляду транспортного засобу без зауважень до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач з метою захисту своїх прав та інтересів в судовому порядку вправі був замовити незалежне експертне автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП автомобіля у судового експерта.

Безспірним є те, що ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» є професійним оператором на ринку надання послуг зі страхування.

Натомість, позивач ОСОБА_2 фактично є лише споживачем цих послуг, тобто слабшою стороною у правовідносинах зі Страховою компанією.

В той же час, Страхова компанія, фактично оспорюючи право позивача на проведення незалежного експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подала своїх аргументованих заперечень (розрахунків тощо) на наведене у Висновку експерта від 27.11.2021 року № 254 (а.с. 9-24), який було подано до суду позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції при ухваленні ним оскаржуваного рішення вправі був прийняти до уваги саме Висновок незалежного експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта від 27.11.2021 року № 254 (згідно якого вартість автомобіля позивача на момент ДТП становила 142 430 грн. 58 коп.), а не дані, які наведені у Звіті про оцінку автомобіля № 24184 від 03.11.2021 року, складеному представником заінтересованої особи Страхової компанії (згідно якого вартість автомобіля позивача на момент ДТП становила 137 623 грн. 36 коп.).

Іншою складовою розрахунків, як позивача, так і Страхової компанії, є вартість автомобіля позивача після його пошкодження у ДТП, яка (як вже зазначалося вище) по версії позивача становила 15 000 грн., а по версії Страхової компанії - 49 545 грн. 30 коп.

Висновок про утилізаційну вартість пошкодженого в ДТП автомобіля позивача у розмірі 15 000 грн. є наявним у Висновку експерта від 10.02.2022 року № 15, який є Додатком до вищезгаданого Висновку № 254 експертного автотоварознавчого дослідження від 27.11.2021 року (а.с. 25-29).

Страховою компанією не було подано до суду своїх зауважень (заперечень тощо) на вищезгаданий Висновок експерта від 10.02.2022 року № 15.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд, присудивши до стягнення зі Страхової компанії на користь позивача 40 652 грн. 52 коп. недоплаченого страхового відшкодування (згідно з розрахунками позивача), одночасно зобов`язав позивача після отримання ним згаданих коштів передати Страховій компанії пошкоджений в ДТП автомобіль з залишковою вартістю 49 545 грн. 30 коп. (по оцінці самої Страхової компанії), тобто: вартістю більшою, ні сума коштів присуджена до стягнення зі Страхової компанії.

Позивач рішення суду не оскаржував, що свідчить про те, що він з ним погодився, в тому числі і в тій частині, що він зобов`язаний передати Страховій компанії пошкоджений в ДТП автомобіль, оскільки саме на Страхову компанію (а не на страхувальника - власника винного в ДТП автомобіля) припав практично весь тягар відшкодування заподіяної в ДТП шкоди, розмір якої лише незначно перевищує страховий ліміт у розмірі 130 000 грн.

За вищенаведених обставин в їх сукупності позицію Страхової компанії можна визнати суперечливою та непослідовною, оскільки очевидним є те, що після виплати нею позивачу присудженого страхового відшкодування саме Страхова компанія повинна виступити ініціатором передачі їй позивачем пошкодженого автомобіля (а може такої ініціативи і не проявляти) або згаданий апелянт усвідомлює, що застосована ним у розрахунках страхового відшкодування залишкова вартість автомобіля позивача у розмірі 49 545 грн. 30 коп. є явно завищеною.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог до Страхової компанії) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачів сумарно 44 452 грн. 52 коп. заподіяної в ДТП шкоди.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 44 452 грн. 52 коп., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 44 452 грн. 52 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 16 серпня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.