КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8699/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Мазур Ю.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Мірошніченко Лідія Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шупеня Олександр Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Валерій Вікторович про визнання права Іпотекодержателя за договором іпотеки та здійснення державної реєстрації,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , до якої приєднався ОСОБА_5 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року,

встановив:

у січні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив визнати за ним право іпотекодержателя за договором іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В., за реєстровим номером 967, на квартиру АДРЕСА_1 , власником та іпотекодавцем якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 квітня 2017 року, та здійснити за ним державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотеки та заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року позов було задоволено - визнано за ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» право Іпотекодержателя за договором іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В., за реєстровим номером 967, власником та іпотекодавцем якої є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 740, виданий 07.04.2017, видавник: приватний нотаріус КМНО Василенко О.А.

Здійснено державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» іпотеки та заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, на підставі договору іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авідєнком В.В., за реєстровим номером 967.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги, яка була приєднана ухвалою Київського апеляційного суду від 25 червня 2025 року.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача - ОСОБА_6 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що 28 вересня 2006 року між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж», правонаступником якого є ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», і ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 014-71/376, згідно з умовами якого позичальнику надано у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 170 000,00 доларів США на строк користування до 27 вересня 2026 року зі сплатою 12% річних. 28 вересня 2006 року між банком і позичальником з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено Іпотечний договір № 014-71/376, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. за реєстровим № 2661, відповідно до якого позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Також нотаріусом було внесено заборону на відчуження нерухомого майна за реєстровим № 2662.

14 червня 2007 року між банком та позичальником укладено кредитний договір № 014/0398/1802880, згідно з яким йому надано у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 45 000,00 доларів США строком до 13 червня 2017 року зі сплатою 13,5% річних. 14 червня 2007 року між банком та позичальником з метою забезпечення виконання зобов`язань за двома кредитними договорами укладено договір іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. за реєстровим № 967, за яким позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , заборона на відчуження нерухомого майна внесена за реєстровим № 968.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі № 2-92/12 стягнуто з позичальника на користь банку заборгованість за кредитними договорами у розмірі 1 852 763,28 гривень та в розмірі 469 897, 27 гривень, а також стягнуто судовий збір у сумі 1700,00 гривень. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2012 заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.03.2012 залишено без змін. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва щодо стягнення заборгованості по кредитним договорам не виконано.

02 лютого 2021 року між ПАТ «ФІДОБАНК», який є правонаступником ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» та ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс», як новим кредитором, був укладений договір № GL3N219271 про відступлення права вимоги. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про заміну сторони у справі № 2-92/12, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення у справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.

Позивач зазначав, що 20 квітня 2017 року Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області відкрито кримінальне провадження № 0000473 за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 361 КК України щодо невстановлених осіб, які незаконно втрутилися до національного реєстру нотаріусів України. Внаслідок цього 01 березня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Шупенею О.М. здійснено незаконну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, а саме: зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 54,0 кв.м., жила площа 33,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 07 квітня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. здійснено незаконну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, а саме: зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 54,0 кв.м., жилою площею 33,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер: 740, виданий 07 квітня 2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Василенко О.А. та Договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_1 , серія та номер: 165, виданий 01 березня 2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Шупеня О.М.; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису: 19265440 та № 19874760; поновити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - запис в Державному реєстрі іпотек та заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - зареєстрований в реєстрі за № 5136555, № 5136964, № 3800890 та 3801113.

У травні 2023 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив визнати за ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» право іпотекодержателя за договором іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В., за реєстровим номером 967, щодо квартири власником та іпотекодавцем якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 740, від 07 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Василенко О.А.; здійснити державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» іпотеки та заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, на підставі договору іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В., за реєстровим номером 967.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року позов було задоволено - визнано за ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» право Іпотекодержателя за договором іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В., за реєстровим номером 967, власником та іпотекодавцем якої є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 740, виданий 07.04.2017, видавник: приватний нотаріус КМНО Василенко О.А.

Здійснено державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» іпотеки та заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, на підставі договору іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авідєнком В.В., за реєстровим номером 967.

Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником не було виконано свої зобов`язання за кредитним договором, договір іпотеки є дійсним, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо іпотеки та заборони відчуження відбулось всупереч вимогам закону. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивачем не було доведено набуття ним права іпотекодержателя за договором іпотеки, що свідчить про відсутність у нього права звернення суду. Також відповідач вказувала, що суд помилково не взяв до уваги те, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири, а також не вирішив її заяви щодо пропуску строку позовної давності на звернення до суду з відповідними вимогами.

Відповідач ОСОБА_5 звертаючись до суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення посилався на те, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 29 квітня 2021 року у справі №2-92/12, якою було задоволено заяву ТОВ «ФК «Траст Фінанс» про заміну стягувача у справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, було встановлено, що ПАТ «Ерсте Банк» було передано на користь ТОВ «ФК «Траст Фінанс» право вимоги до ОСОБА_3 . Зазначав, що вказана ухвала суду ним оскаржена в апеляційному порядку, а тому факт переходу права вимоги до позивача не доведено, що є підставою для відмови у позові.

Однак, такі доводи апеляційної скарги та заяви про приєднання до неї є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 вересня 2006 року між ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», і ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 014-71/376, згідно з умовами якого позичальнику було надано у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 170 000,00 доларів США строком до 27 вересня 2026 року зі сплатою 12% річних (а.с.33-35, том І).

28 вересня 2006 року між банком і позичальником з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014-71/376 було укладено Іпотечний договір №014-71/376, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим номером №2661, відповідно до якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 з накладенням заборони відчуження нерухомого майна за реєстровим номером №2662 (п.8.10 договору, а.с.36-40, том І).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - вказаної квартири, були встановлені обтяження - іпотека та заборона на відчуження предмету іпотеки, а саме: тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 3801113; зареєстровано: 28.09.2006 15:08:36 за № 3801113 реєстратором: приватний нотаріус Авдієнко В.В., 04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 30, оф. 218, ; підстава обтяження: Договір іпотеки, реєстровий номер 2661, 28.09.2006, ПН КМНО Авдієнко Валерій Вікторович ; об`єкт обтяження: квартира, загальна площа 54,00 кв.м., жила площа 33,80 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_3 , код: НОМЕР_1 ; додаткові дані: заборонено відчужувати; заявник: ВАТ «АКБ «Престиж».

Інформаційна довідка з Державного реєстру іпотек містить заборону на відчуження предмету іпотеки: реєстраційний номер обтяження: 3800890; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 28.09.2006 15:03:50 реєстратором: приватний нотаріус Авдієнко В.В., 04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 30, оф. 218, (044) -26-00-40; підстава обтяження: Договір іпотеки, 2661, 28.09.2006, ПН КМНО Авдієнко Валерій Вікторович; Об`єкт обтяження: квартира, загальна площа 54,00 кв.м., жила площа 33,80 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ; іпотекодержатель: ВАТ «АКБ «Престиж», код: 34001693, м.Київ, вулиця Прорізна, 6; іпотекодавець: ОСОБА_3 , код: ; розмір основного зобов`язання: 170 000 доларів США; строк виконання: 27.09.2026; додаткові дані: Кредитний договір №014-71/376 від 28 вересня 2006 року, процентна ставка 12% річних (а.с.60, том І).

14 червня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/0398/1802880, за умовами якого позичальнику надано у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 45 000,00 доларів США строком до 13 червня 2017 року зі сплатою 13,5% річних. Того ж дня між банком та позичальником з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором та кредитним договором № 014-71/376 від 28 вересня 2006 року укладено договір іпотеки № 014/0398/18/02880, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком Валерієм Вікторовичем, за реєстровим № 967, відповідно до якого, позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 з внесенням заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим № 968.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна були, встановлені обтяження - іпотека та заборона на відчуження Предмету іпотеки, а саме: тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 5136964; зареєстровано: 14.06.2007 17:07:40 за № 5136964 реєстратором: приватний нотаріус Авдієнко В.В.., 04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 30, оф.218, ; підстава обтяження: Договір іпотеки, 967, 14.06.2007, ПН КМНО Авдієнко Валерій Вікторович ; об`єкт обтяження: квартира, загальна площа 54,00 кв.м., жила площа 33,80 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_3 , код: НОМЕР_1 ; додаткові дані: заборонено відчужувати; заявник: ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» (а.с.59, том І).

Інформаційна довідка з Державного реєстру іпотек містить заборону на відчуження предмету іпотеки: реєстраційний номер обтяження: 5136555; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 14.06.2007 16:50:58 реєстратором: приватний нотаріус Авдієнко В.В., 04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 30, оф. 218, (044) -26-00-40; підстава обтяження: договір іпотеки, 967, 14.06.2007, ПН КМНО Авдієнко Валерій Вікторович ; об`єкт обтяження: квартира, загальна площа 54,00 кв.м., жила площа 33,80 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ; іпотекодержатель: ВАТ «Ерсте Банк», код: 34001693, м.Київ, вулиця Прорізна, 6; правонаступник прав та обовязків ВАТ «АКБ «Престиж»; іпотекодавець: ОСОБА_3 , код: НОМЕР_1 ; розмір основного зобов`язання: 215 000 доларів США; строк виконання: 27.09.2026; додаткові дані: Кредитний договір №014-71/376 від 28 вересня 2006 року, процентна ставка 12% річних, кредитний договір №014/0398/18/02880 від 14 червня 2007 року, процентна ставка 13,5% річних (а.с.61, том І).

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі № 2-92/12 позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами в розмірі 1 852 763,28 гривні та 469 897,27 гривень, а також судовий збір у сумі 1700,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили, боржником не виконано.

24 лютого 2017 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис про погашення запису про іпотеку за реєстраційним номером 3800890 та за реєстраційним номером 5136555 (а.с.60-62, том І).

01 березня 2017 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про погашення запису про обтяження за реєстраційним номером 3801113 та за реєстраційним номером 5136964 (а.с.59, том І).

Підставу погашення записів про обтяження та іпотеку з інформаційних довідок встановити неможливо.

01 березня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 березня 2017 року.

10 березня 2017 року ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_5, про що Голосіївським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) складено актовий запис №28 від 10 березня 2017 року (а.с.80, том ІІІ).

07 квітня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 квітня 2017 року (а.с.55-56).

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2017 року приватний нотаріус Мірошніченко Л.М. звернулась до Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, вказувала, що невстановлена особа незаконно втрутилась до національного реєстру нотаріусів України та в період з 24 лютого 2017 року по 05 березня 2017 року здійснила реєстраційні дії щодо зняття арештів на рухоме та нерухоме майно, зареєстровано кримінальне провадження №0000473 (а.с.136, том І).

З висновку експертного дослідження ТОВ «Лабораторія комп`ютерної криміналістики» від 30 травня 2017 року №17/4КТ-21 вбачається, що на комп`ютерному обладнанні, що використовувалось нотаріусом для здійснення нотаріальних дій, було встановлено програмне забезпечення для віддаленого спостереження та керування, внаслідок чого відбулось приховане від користувача копіювання на віддалений комп`ютер облікових даних приватного нотаріуса Мірошніченко Л.М., а саме паролю та файлів сертифікатів ключів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру прав на нерухоме майно. 24 лютого 2017 року, 26 лютого 2017 року, 03 березня 2017 року та 05 березня 2017 року було здійснено реєстраційні дії з іншого невстановленого комп`ютера з використанням облікових даних нотаріуса (а.с.126-133, том І).

Дані щодо ухвалення вироку у кримінальному провадженні №0000473 в матеріалах справи відсутні.

02 лютого 2021 між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК», який є правонаступником ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» та ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс», як новим кредитором, був укладений договір № GL3N219271 про відступлення права вимоги, за яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/ або фізичних осіб та/або фізичних осіб/підприємців та/або юридичних :с:б, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитним договорами (договорами про надання кредиту овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними поговорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру в Додатку №1 до цього договору.

29 квітня 2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва заяву ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про заміну сторони у справі № 2-92/12, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення у справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Спірні правовідносини стосуються захисту прав нового кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який був відчужений на користь третіх осіб у період відсутності в державних реєстрах запису про обтяження майна іпотекою.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019(1457/19) визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку», та зазначено, що «іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. […] Отже, положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину».

Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку, переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 зроблено висновок, що:

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяження особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають;

- у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду в разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя;

- у справі з належною вимогою (зокрема, про визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек зазначених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки.

При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року (справа № 638/17444/21).

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі іпотек містяться дані щодо іпотеки спірної квартири і як боржник ОСОБА_5 , так і подальші набувачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали можливість ознайомитись з відповідними записами про іпотеку. Сама по собі наявність в реєстрах інформації про погашення записів про заборону відчуження за відсутності даних про підставу припинення іпотеки з урахування хронології вчинення реєстраційних дій та укладення договорів купівлі-продажу не свідчить про наявність підстав визнання відповідачів добросовісними набувачами спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено перехід до нього права іпотекодержателя та наявність у нього оригіналу іпотечного договору, що унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки в даному випадку предметом розгляду є вимоги позивача про визнання його права іпотекодержателя, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За положеннями ч. 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пропуск строку позовної давності може бути підставою для відмови у задоволенні позову якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може. Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Матеріали справи свідчать про те, що відомості про погашення записів про заборону відчуження та іпотеку спірного нерухомого майна було внесено до державних реєстрів в період з 24 лютого 2017 року по 01 березня 2017 року, відчуження предмету іпотеки відбулось 01 березня 2017 року. Доказів про те, що первісний кредитор був обізнаний або мав бути обізнаний про проведені реєстраційні дії безпосередньо після їх вчинення, матеріали справи не містять.

Також матеріали справи свідчать про те, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення приватний нотаріус Мірошніченко Л.М. звернулась 19 квітня 2017 року, однак докази про те, що банк було повідомлено про проведення реєстраційних дій щодо погашення записів, відсутні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що хоча матеріали справи і не містять доказів про те, коли саме кредитор дізнався про порушення його прав, однак як первісний кредитор, так і позивач у даній справі мали дізнатись про порушення прав іпотекодержателя не пізніше дати укладення договору про відступлення прав вимоги - 02 лютого 2021 року. З позовом до суду ТОВ «ФК «Траст Фінанс» звернулось 04 січня 2022 року.

Крім того, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Матеріали справи не містять доказів про те, що станом на 11 березня 2017 року, тобто за три роки до запровадження на території України карантину, первісний кредитор був обізнаний про проведені у березні 2017 року реєстраційні дії та відчуження предмету іпотеки, а тому підстави вважати, що позивачем було пропущено строк позовної давності, відсутні.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що звертаючись до суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги відповідач ОСОБА_5 не вказував про те, чи погашена ним заборгованість за кредитним договором та чи наявні підстави для припинення іпотеки. Посилання боржника виключно на оскарження ним ухвали суду про заміну сторони у справі та не доведення, на його думку, позивачем набуття прав іпотекодержателя, за відсутності доводів щодо реальних правовідносин, що склались між сторонами, також свідчать про недобросовісність дій останнього.

У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382 ЦПК України суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , до якої приєднався ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2024 року.

Головуючий

Судді