ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3072/24
Провадження № 2/210/1213/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 серпня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Скотар Р.Є.,

секретаря судового засідання: Діденко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду 28 травня 2024 року з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 14.05.2021 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №28.

Від спільного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між сторонами припинилися з 24.07.2020 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « ОСОБА_4 », неповнолітнього сина ОСОБА_3 залишити проживати з позивачем.

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.14).

До початку судового засідання, 02 липня 2024 року позивачем ОСОБА_1 надано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ». Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

До початку судового засідання, 05 липня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 на електронну адресу суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та про залишення дитини ОСОБА_3 проживати з позивачем визнав. Проти винесення рішення за його відсутності не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 14 травня 2021 року між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб, про що 14.05.2021 року складено відповідний актовий запис №28. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: « ОСОБА_4 » (а.с.2).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , про що Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 28.07.2020 року складено відповідний актовий запис №768. Батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с.3).

Згідно платіжної інструкції 0.0..1 від 25.05.2024 року, ОСОБА_1 сплачено на рахунок ГУК у Дн-кій обл/Металург.р-н/22030101 суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень (а.с.5).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2024/005906687 від 21.05.2024 та №2024/005907079 від 21.05.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та її малолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. Крім того, суд враховує також факт визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог та бажання розірвати шлюбні відносини з позивачем.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини проживати з матір`ю, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до постанови Верховного суду від 15 січня 2020 року (справа № 200/952/18, провадження № 61-14859св19), за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо задоволення позову в частині залишення проживати неповнолітнього ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1 (а.с.19).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 605,60 грн., а інші 50% (605,60 грн. відповідно) - повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету України, сплаченого відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 від 25.05.2024 року.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113, 114, 142, 157, 160 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 141, 200, 206, 247, 354ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 травня 2021 року між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що 14.05.2021 року складено відповідний актовий запис №28- розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 прізвище « ОСОБА_4 ».

Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 суму судового збору у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), сплачений нею відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 від 25.05.2024 року.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровському апеляційному суді через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 );

- відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя: Р. Є. Скотар