РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/6680/23

Провадження № 22-ц/4815/936/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Андрошуліка І.А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

відповідачі: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2024 року (ухваленого у складі судді Красовського О.О.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (змінено назву на АТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір.

Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 43800,00 грн.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак він не виконав покладені на нього зобов`язання, не повернув отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. У разі смерті фізичної особи боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців.

У даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі.

Таким чином, вони прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як вони не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 295081,69 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2024 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що у даній справі належним відповідачем мала б бути особа, яка прийняла спадщину від спадкодавця у встановленому законом порядку та в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки, відповідачі фактично жодної спадщини після смерті ОСОБА_3 не приймали та не могли прийняти у зв`язку із відсутністю спадщини, та відсутністю правових підстав для її прийняття, тому в задоволенні позову про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ "ПриватБанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалене рішення незаконним та необґрунтованим, постановленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Місцевий суд не встановив відсутність зареєстрованого на праві власності за спадкодавцем майна за його життя.

Відповідачами (правонаступниками померлого ОСОБА_3 ) не надано доказів, що розмір успадкованого ними майна є меншим від розміру заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ "ПриватБанк", як кредитор спадкодавця, самостійно не мав можливості оцінити майнові права, що увійшли до складу спадщини в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію.

Ураховуючи те, що банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обґрунтований, а відповідачі не довели, що спадкового майна немає, або воно є меншою вартістю, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону.

Вказаним рішенням суд позбавляє АТ КБ "ПриватБанк" права кредитора на поновлення своїх порушених прав, шляхом стягнення із спадкоємців, які прийняли спадщину і правомірно користуються спадковим майном, коштів, отриманих спадкодавцем в установі банку.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідачі не надали доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, отже на них лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адресою реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 підтверджується обставина постійного проживання відповідачів разом зі спадкодавцем.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували б цей факт.

Разом з цим, матеріали спадкової справи містять докази прийняття відповідачами спадщини, які зокрема, в силу закону прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника.

Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як вони не відмовилися від спадщини, у передбачені цивільним законодавством строки.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

25 липня 2024 року через підсистему "Електронний суд" представником ОСОБА_2 адвокатом Шевчуком В.С. було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що, оскаржуючи вищезазначене рішення, апелянт не надає жодних доказів, які б вказували на те, що відповідачі успадкували певне майно та не надає доказів, які підтверджували б вартість такого майна.

Відповідачі заявляють, що фактично жодної спадщини після смерті ОСОБА_3 не приймали та не могли прийняти, у зв`язку із відсутністю спадщини та правових підстав для її прийняття.

Окрім того, позивачем було введено суд в оману про розмір боргу померлого ОСОБА_3 ..

Також повідомляє, що, звертаючись із апеляційною скаргою до суду, незважаючи на прийняте судове рішення, позивач здійснив безпідставне самостійне списання судових витрат із рахунку одного з відповідачів.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представником відповідачів - адвокатом Шевчуком В.С. було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.06.2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення, банк посилався на те, що позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому збільшився до 43800,00 гривень.

Оскільки, в порушення умов договору, позичальник свої зобов`язання за договором не виконував, тому виникла заборгованість, яка становить 295081,69 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.04.2021 року.

25 липня 2023 року позивачем було направлено до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України.

18 серпня 2023 року приватний нотаріус надіслала на адресу АТ КБ "Приватбанк" лист, відповідно до якого претензія кредитора була повернута для належного оформлення, а саме для здійснення оплати послуг.

01 листопада 2023 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав лист-претензію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Банк у своєму позові зазначає, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, у яких адресою реєстрації місця проживання зазначено: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Між тим, зазначені норми підлягали б до застосування за умови, що відповідачі є спадкоємцями боржника.

Тоді як позивачем не доведено та не обґрунтовано, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника на підставі відносин спорідненості та за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З наявних документів неможливо встановити час, протягом якого позичальник та відповідачі проживали за встановленою адресою, а, відповідно, чи було це місце проживання спільним для них.

Очевидно, що зареєстроване місце проживання осіб за однією адресою не є безумовним доказом того, що відповідачі дійсно проживали разом із позичальником, та є особами, які відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, оскільки положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_3 не була його дружиною, оскільки їхній шлюб було розірвано ще 07.09.2019 р., про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 107).

Спадкової справи після смерті ОСОБА_3 щодо його майна не відкривалося (а.с. 109).

Згідно довідки Клеванської селищної ради № 0561/09-01/24 від 16.02.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований у АДРЕСА_2 , але фактично там не проживав з 08.09.2019 року по 20.04.2021 року (а.с. 110).

Фактичним місце проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 , де він проживає з 01.09.2016 року. Вказана квартира належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с. 111-112);

Будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , не були власністю покійного ОСОБА_3 , оскільки право власності на такий будинок було оформлено ОСОБА_1 лише 15.02.2022 р. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15.02.2022 р., посвідченого нотаріусом Киселюк О.В. та протоколу загальних зборів учасників ТОВ «А.М.В. ГРУП» від 15.02.2022 р. у зв`язку із поверненням вкладу із статутного капіталу даної юридичної особи. Жодного відношення таке набуття прав власності до спадкових правовідносин не має.

Також не з`ясовано дійсне коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 ..

Відсутнє й підтвердження позивачем факту ухилення відповідачів від прийняття спадщини чи отримання свідоцтва.

Доказів того, що вимога кредитора була отримана відповідачами та залишилася без відповідного реагування, також немає.

Позиція з приводу того, що спільність реєстрації місць проживання відповідача та позичальника не є беззаперечним доказом встановлення факту їх постійного проживання однією сім`єю та саме по собі не може свідчити про прийняття відповідачем спадщини підтверджується постановами Верховного Суду від 31 травня 2018 року в справі № 661/2808/16-ц, від 11 липня 2018 року в справі № 551/19/17, від 15 березня 2018 року в справі № 489/2924/16-ц.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог АТ КБ "Приватбанк" з підстав недоведеності факту прийняття спадщини відповідачами.

Ураховуючи вищевикладене, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Крім того, судом встановлено, що 04.07.2024 року АТ КБ "ПриватБанк" було самостійно списано грошові кошти в розмірі 4542 грн. з карткового пенсійного рахунку ОСОБА_1 , які були зараховані банком (до вирішення справи судом) в рахунок компенсації сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги по даній цивільній справі.

Дані кошти повернуті банком ОСОБА_1 31 липня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного

судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 вересня 2024 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.