Справа № 732/1455/24
Провадження № 2-о/732/183/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

19 серпня 2024 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Карпинська Н.М., перевіривши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила встановити факт, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2

Заявник скеровуючи заяву до суду зазначає, що звертається у порядку ст. 315-319 ЦПК України і вказує, що свідоцтво про народження зберігається у Республіці Казахстан.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

З роз`яснень, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати у тому числі і загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

Зі змісту заяви вбачається, що метою встановлення факту родинних відносин є необхідність оформлення пенсії по втраті годувальника, в обґрунтуванні заяви вказано, що встановлення факту родинних відносин необхідно для проведення дій юридичного характеру.

Дії юридичного характеру не позбавлені можливості вчиняти органи реєстрації актів цивільного стану, сам воєнний стан не змінює правового регулювання отримання дубліката свідоцтва, що їх видають органи реєстрації.

Слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у постанові Пленуму Верхового Суду "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ) чітко зазначено, що передумовою звернення із заявою до суду є документ, що заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Такий документ суду не надано. У разі невиконання органами реєстрації своїх повноважень у порядку і строки, встановлені законодавством, у тому числі тим, що регулює міжнародні взаємовідносини, заявник ОСОБА_1 може оскаржити такі дії в адміністративному порядку, однак невиконання органами реєстрації своїх повноважень не є підставою для підміни їх повноважень судовою процедурою встановлення таких фактів.

Враховуючи викладене, заяву слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали та надати докази неможливості отримання свідоцтв чи актових записів, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану.

На підставі наведеного та керуючись ст. 175, 185, 259-261, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

залишити без руху ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Надати заявнику п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду у зазначений строк, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин - вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Карпинська Н.М.