Провадження № 2-о/127/575/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

13 серпня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу її батьків.

Зазначена заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177, 318 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків (відповідно до ст. 10 ЦПК України застосовується аналогія закону).

Так, відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою, докази, що підтверджують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявник, звертаючись до суду із вказаною заявою, посилаючись на положення ст. 293, 315 ЦК України, зазначає про бажання реалізувати своє право на спадкування за законом майна матері, але при підготовці необхідних документів виявила розбіжність в зазначенні дати народження матері, зокрема вказана у свідоцтві про реєстрацію її шлюбу дата народження відрізняється від дати, яка вказана в інших документах її цивільного стану. Вказану розбіжність неможливо усунути органом ДРАЦС шляхом внесення змін до актового стану про шлюб матері, що і стало підставою для звернення до суду з цією заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Слід звернути увагу заявника, що в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неспорюваних прав. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Тобто, в порядку окремого провадження суди можуть розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. (роз`яснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5).

Натомість, заявник, вказуючи на обставину розбіжності зазначення дати народження матері в записах її актового стану (про народження та про реєстрацію шлюбу), неможливість її виправлення органом ДРАЦС, не зазначає, яким саме чином дана обставина фактично впливає на можливість реалізації права заявника на спадкування шляхом звернення до нотаріуса та отримання свідоцтва на спадщину. При цьому не надає жодних доказів по обставинам звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, результатів її розгляду та прийнятого по ньому рішення, зокрема про наявність відмови нотаріуса саме за вищезазначеної обставини як підстави.

Крім того, заявник не звернув увагу на роз`яснення пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказано на те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто, згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: 1) якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); 2) якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому порядку; 3) запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі №2-о-48/10 (провадження № 61-1217св18).

При цьому, згідно до діючих Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила) вчинення органом РАЦС дій щодо поновлення актового запису цивільного стану є відмінним від дій щодо внесення змін до актового запису цивільного стану, регулюється окремим розділом цих Правил та вчиняється за конкретних фактичних підстав (обставини втрати актового запису цивільного стану).

Наразі, матеріали поданої заяви не містять доказів по обставинам звернення заявника в позасудовому порядку до органу РАЦС саме з цих підстав та його результатів.

Водночас, враховуючи вказану заявником мету встановлення заявленого факту за наведених ним у заяві обставин та змісту вимог, як визначеного способу судового захисту, то слід звернути її увагу на інші можливі способи такого захисту в порядку окремого провадження, зокрема можливості встановлення факту родинних відносин або ж встановлення неправильності запису в актах цивільного стану.

Так, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акту громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану.

Отже, заявнику слід визначитись із способом захисту виходячи з наведених ним обставин та самого змісту вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху, а заявникові надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації шлюбу - залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: