Справа № 215/2154/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 рокуТернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді: Камбул М.О., при секретарі судового засідання: Савельєвої Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № KRHTG200150766 від 17.05.2007 в розмірі 10734,33 Доларів США та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 4945,09 грн., оскільки останній не виконує умови договору.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 14.06.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, 04.07.2024 подав заперечення на заяву представника відповідача про закриття провадження у справі, в яких вказує, що у справі №215/3875/20 просили стягнути заборгованість, яка виникла станом на 04.06.2020, тобто за інший період виникнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 13.05.2024 через канцелярію суду подав заяву про закриття провадження в справі, оскільки, рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав по справі №215/3875/20 набрало законної сили 23.05.2023

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі слід закрити.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бутизаконним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, що передбачено ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказано, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21, від 31 січня 2022 року у справі № 569/9506/21, від 07 вересня 2023 року у справі № 750/9187/22, від 17 квітня 2024 року у справі № 669/417/22.

Отже, для застосування підстави для закриття провадження у справі, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних: сторін спору, предмета позову, підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду 03.04.2024 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRHTG200150766 від 17.05.2007 в розмірі 10734,33 Доларів США, яка утворилася станом на 06.03.2024.

Так, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2022 по справі №215/3875/20 в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 9469,12 дол. США, яка виникла станом на 04.06.2020, було відмовлено.

Суд у вказаному рішенні встановив, що 17.05.2007року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №KRHTG100150766, яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11691 доларів США з терміном повернення до 16.05.2022, зі сплатою відсотків, комісії та інших витрат, щомісячний платіж за договором становить 141,09 долларів США, що складається з тіла кредиту, відсотків, винагороди.

Також, суд встановив, що згідно копій квитанцій ОСОБА_1 з червня 2007 по лютий 2018 сплачував грошові кошти за кредитним договором № KRHTG100150766 від 17.05.2007, та згідно виписки, наданої банком , ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості за кредитним договором № KRHTG100150766 на загальну суму 26170,13 дол.

Згідно рішення по справі №215/3875/20, суд дійшов до висновку, що відповідач у вказаний строк по договору №KRHTG100150766 погасив заборгованість, а відповідач не довів заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості, та по суті відмовив в задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

При цьому слід також звернути увагу, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № KRHTG100150766 від 17.05.2007, тобто за договором спір по якому було вирішено в справі №215/3875/20 та встановлено, що за даним договором відповідач не має заборгованості.

Отже, суд вважає, що у цих справах сторони, підстави та предмети позовів є тотожними, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Зазначення іншого періоду заборгованості не має правового значення, оскільки на думку суду спрямоване на переоцінку судом доказів, які були вже проаналізовані в справі №215/3875/20.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровскої області від 18.11.2022 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRHTG100150766 від 17.05.2007, а саме з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав по справі №215/3875/20 набрало законної сили 23.05.2023, тому суд вважає можливим провадження по справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закрити, та повернути з державного бюджету позивачу сплачений судовий збір в розмірі 4945,09 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 200, 255, 256, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити, у зв`язку з набранням законної сили рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі № 215/3875/20, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути Акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» з державного бюджету 4945,09 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення №BOJ66B3Y11 від 26.03.2024.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалу складено та підписано суддею 13 серпня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: