Справа № 766/6797/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції у Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2023 року старшим інспектором-черговим ВП № 2 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції Олександром Чорним щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №192595, відповідно до якого, 12.04.2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі М-14 5 км (БП «Чорнобаївка»), ОСОБА_1 , керував т/з Хюндай Гетз, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, не розбірлива мова, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024 року, прийнятою у справі №521/10242/23, за наслідками розгляду вказаного вище протоколу, провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 23.04.2024 року. Закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Протокол відносно позивача про адміністративне правопорушення складений 12.04.2023 року. Постанова Херсонського міського суду Херсонської області про закриття провадження була прийнята 11 квітня 2024 року. Зважаючи на викладене, слід дійти висновку про те, що термін незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності складає 11 місяців та 30 днів. Враховуючи, що термін незаконного притягнення до адміністративної відповідальності складає 11 місяців та 30 днів, розрахунок моральної шкоди буде складати 95741,94 грн. (8000,00 грн. мінімальна заробітна плата станом на 01.04.2024 року х 11 місяців та 30 днів = 95741,94 грн.). У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 95 741, 94 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29.05.2024 року відповідачем подано суду відзив, згідно якого заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 , вважав їх безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, не надано і доказів притягнення до адміністративної відповідальності, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. При цьому, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, винних дій відповідачів та заподіяння моральної шкоди. Факт, складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до положень статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. Протокол про адміністративне правопорушення містить тільки відомості про особу та повідомлення її про розгляд адміністративної справи судом. Головне управління Національної поліції в Херсонській області вважає, що позивач, у порушення ст. ст.12,81 ЦК України, не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким закрито справу про адміністративне правопорушення, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Оскільки, підставою для відшкодування шкоди є виключні підстави, до яких не віднесено закриття справи про адміністративне правопорушення, відтак спеціальні норми, передбачені ч.1 ст.1176 ЦК України, застосуванню до спірних правовідносин не підлягають. За результатом розгляду матеріалів, суд у постанові від 11.04.2024 № 521/10242/23 прийшов до висновків про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке розпочате на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №192595 від 12.04.2023 у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, позивач до адміністративної відповідальності державними органами не притягався, відносно останнього був винесений протокол про адміністративне правопорушення, який направлений для прийняття рішення відносно позивача до суду. За розглядом матеріалів судом позивача до адміністративної відповідальності не притягнуто. На підставі зазначеного, до спірних правовідносин підлягають застосуванню висновки викладені Верховним судом у справі №312/262/18. (відносно позивача також складався протокол про адміністративне правопорушення). До позовної заяви, позивачем не надано жодних доказів, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Позивач, розраховуючи розмір відшкодування моральної шкоди, зазначає, що термін його притягнення до адміністративної відповідальності становить 11 місяців та 30 днів, оскільки протокол відносно нього складений 12.04.2023, постанова про закриття провадження Херсонським міським судом Херсонської області винесена 11.04.2024. Відповідач вважає, що такий тривалий розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 стався з його вини та внаслідок зловживання процесуальними правами з боку його адвоката, що виявилося затягуванні судового процесу у справі №521/10242/23 шляхом заявлення різних клопотань, відводу суду. Просив відмовити у задоволенні позову позивача.

04.06.2019 року представник позивача ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив. Зазначив, що закриття судом справи про адміністративне правопорушення за відсутністю його складу свідчить про те, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності незаконно, у зв`язку з чим відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини. Позивач обґрунтовує завдання йому шкоди протиправністю дій відповідача, що виразилися у складенні протоколу про адміністративне правопорушення на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП. Обставини незаконності складення протоколу про адміністративне правопорушення на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили, а отже в межах даної справи ці обставини доказуванню не підлягають. Усталена судова практика суду касаційної інстанції вказує на те, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, такими діями позивачу завдано моральної шкоди, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини та від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу. Отже, представник відповідача у своєму відзиві не врахував висновки Верховного Суду щодо відшкодування шкоди у разі здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення та дійшов помилкового висновку про те, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральну шкоду без належного встановлення фактичних обставин справи. Моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та у хвилюванні через складення незаконного протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції, у зниження ділової репутації, приниження позивача в очах близьких, рідних, знайомих через обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для захисту та поновлення своїх прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, а також користуватись послугами адвоката, на що позивач витрачав кошти. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

10.06.2024 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого заперечував проти відповіді на відзив ОСОБА_1 , вважав безпідставним та необґрунтованим, викладене представником позивача в відповіді на відзив. Наданий представником позивача протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом саме того, що ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди. Тож зазначив, що дане твердження не є вірним та представником позивача не надано належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, не надано і доказів притягнення до адміністративної відповідальності, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. Головне управління Національної поліції в Херсонській області вважало, що позивач, у порушення ст. ст.12, 81 ЦК України не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким закрито справу про адміністративне правопорушення, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Представник відповідача зазначив, що представником позивача не враховано висновки Верховного суду зазначені представником відповідача в відзиві на позовну заяву, в яких судом встановлено, що винесення протоколу про адміністративне правопорушення не є неправомірним рішенням, дією чи бездіяльністю, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Також не доведено та не надано суду жодних допустимих доказів завдання позивачу моральною шкоди. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити протягом 5-ти днів після ухвалення рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12.04.2023 року старшим інспектором-черговим ВП №2 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції Олександром Чорним було складено протокол серії ААД №192595 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким 12.04.2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі М-14 5 км (БП «Чорнобаївка») гр-н ОСОБА_1 керував т/з Хюндай Гетз, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, нерозбірлива мова, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2024 року, прийнятою у справі № 521/10242/23, закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке розпочате на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 192595 від 12.04.2023 у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 23.04.2024 року

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена вирок постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року№266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР) визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2, ст.4 Закону №266/94-ВР право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Отже, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

За частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №19000сво18), зазначено про те, що у справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі №640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.06.2021 року у справі №726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення».

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Відповідні правові висновки щодо застосування норм права містяться і в інших постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження 61-922св21).

Позивач ОСОБА_1 не визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і до нього не застосовувались адміністративні стягнення. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю у його діянні складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування йому моральної шкоди.

Щодо розміру моральної шкоди, то слід зазначити, що згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Згідно вимог ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 року в справі №532/1243/16-ц, від 26.02.2020 року в справі №142/143/17.

Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючи розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду суд враховує характер спричиненої шкоди, додаткові зусилля позивача, який був змушений звертатися для поновлення своїх порушених прав.

Керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду слід визначити у розмірі 7 000 грн. Зазначений розмір відшкодування цілком буде відповідати характеру спричиненої шкоди, глибині душевних страждань позивача та наслідкам, які настали для позивача.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з мотивів та доводів, що викладені вище.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такі витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Щодо вимог позивача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу позивачем заявлено клопотання з посиланням на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому судом не вирішується питання про стягнення витрат на надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції у Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 7 000,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан