12.08.2024 Єдиний унікальний номер 205/8995/24
Справа № 205/8995/24
Провадження № 2др/205/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Шашликова Дениса Геннадійовича про відшкодування витрат на правову допомогу по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 09.07.2024 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2024 року суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Костромітіною О.О. видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» заборгованість а послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року у сумі 4 581,41 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 655,40 грн., індекс інфляції у розмірі 2 672,26 грн., а всього 7 909,07 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 302,80 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування вищезазначеного судового наказу було задоволено, судовий наказ, виданий 09.07.2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 205/8995/24 (2н/205/362/24) за заявою ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком скасовано.

29.07.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Шашликов Д.Г. направив до суду заяву у якій просив суд стягнути із ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. та 151,40 грн. судового збору. Вказані витрати понесені у зв`язку із підготовкою та подачею заяви про скасування судового наказу. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником надано відповідні докази.

Від представника ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» - адвоката Ковальчука Д.Ю. до суду надійшла заява про зменшення витрат на правову допомогу до розміру 100 грн. В обґрунтування заяви про зменшення витрат на правову допомогу зазначив, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Суд розглядає питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі без повідомлення сторін у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та заяви, доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу за наступних підстав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу вказаних положень ЦПК України вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Адвокат Шашликов Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 у порядку наказного провадження звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, а в подальшому із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судовий наказ є самостійним і спрощеним видом судового провадження.

Тобто, в силу очевидності права вимоги заявника, відсутній спір про наявність самого права.

Таким чином, уже сама по собі форма наказного провадження не передбачає можливості подання будь-якої заяви по суті спору.

Крім того, суд враховує, що у розділі ЦПК України «Наказне провадження» взагалі відсутнє посилання на можливість стягнення витрат на правову допомогу.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Аналізом норм ст. 171 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд може прийняти два види процесуальних рішень про повернення заяви про скасування судового наказу, або ж про скасування судового наказу, додатково в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника може вирішити лише питання про поворот виконання судового наказу.

Суд зауважує, що зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються.

Щодо стягнення судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при подачі заяви про скасування судового наказу, суд зазначає, що оскільки підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплаченого у наказному провадженні, лише на користь заявника (стягувача) у разі пред`явлення ним позову до боржника та задоволення такого позову судом, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат із заявника на користь боржника.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

У справі наказного провадження, суд скасував судовий наказ, що свідчить про те, що боржник не згоден з заявленими вимогами кредитора, спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, суд приходить до висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Таким чином, суд не приймає доводи представника ОСОБА_1 щодо стягнення понесених судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства стягнення у наказному провадженні із заявника вказаних витрат не регламентовано положеннями розділу II ЦПК України та не відноситься до тієї категорії судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбаченої ст. 141 ЦПК України, що підлягає стягненню зі сторони у разі задоволення позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Проте, вказані положення ЦПК України стосуються лише позовного провадження, а представник боржника звернувся в порядку наказного провадження, де винесення додаткового рішення законодавством не передбачено.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що ухвалення додаткового рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, можливе лише у разі розгляду справи в порядку позовного провадження та постановлення судом рішення по суті позовних вимог, а тому у задоволенні заяви адвоката Шашликова Д.Г. про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 89, 133, 137, 141, 164, 174, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Шашликова Дениса Геннадійовича про відшкодування витрат на правову допомогу по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 09.07.2024 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Федотова В.М.

.