Справа № 522/8156/23
Провадження № 2/522/4256/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.,

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2023 року АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №630803850 у розмірі 42170,46 грн.

30 листопада 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов був задоволений.

05 лютого 2024 року адвокат Осьмінін С.Д., який є представником відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року, як пропущений з поважних причин.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Осьмініна С.Д., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023року, як пропущений з поважних причин та про його перегляд задоволено. Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року як пропущений з поважних причин. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа-Банк» (змінив назву на АТ «Сенс Банк») з метою отримання банківських послуг. Між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкрито відновлювальну кредитну лінію № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит. Банк виконав свій обов`язок, в свою чергу відповідач станом на 22.01.2023 року має заборгованість, яка становить 42170,46 грн. В зв`язку з чим, банк звернувся до суду з позовом.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що з матеріалів справи вбачається, а саме позовної заяви та розрахунку заборгованості, позивач звернувся із позовом до суду 26.04.2023 року. Сам розрахунок заборгованості був зроблений позивачем за період з 12.12.2017 року по 22.01.2023 року, тобто більше ніж за п`ять років, що знаходиться по за межами строку загальної позовної давності в три роки. Як слідує із розрахунку заборгованості станом на 11.10.2019 року (тобто більше ніж за три роки до звернення до суду) у відповідача була заборгованість у розмірі 20 239,59 грн. Отже, у стягненні заборгованості за період з 12.12.2013 року по 26.04.2020 року в розмірі 20 239,59 грн. слід відмовити.

08 серпня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осьмініна С.Д. надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. ст. 247 ЦПК України.

У судове засідання 08 серпня 2024 року інші учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщені належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 12 грудня 2017 року ОСОБА_1 прийняла Оферту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та уклала з ним угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії № 630803850, у які визначено ліміт кредитної лінії 200000 грн., розмір процентної ставки 26% річних (а.с.4).

АТ «Альфа Банк» виконав взяті на себе зобов`язання відкрив картковий рахунок і встановив суму кредиту.

В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 22.01.2023 року має заборгованість 42 170,46 грн.

30.11.2022 року внесено запис про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Частиною 2 статті 1054ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України,якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії № 630803850 (надалі Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит та виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Відповідач користувався кредитними коштами отриманими на умовах укладеного кредитного договору. Натомість відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 42 170,46 грн., існування якої відповідач не заперечує.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 630803850 станом на 22.01.2023 року є обґрунтованими.

Втім, АТ «Сенс Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла в період з 12.12.2017 року по 22.01.2023 року, а відповідач просить застосувати строки позовної давності.

Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся із позовом до суду 26.04.2023 року. Отже, заборгованість, яка виникла до 26.04.2020 року знаходиться поза межами трирічного строку позовної давності.

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 11.10.2019 року (тобто більше ніж за три роки до звернення до суду) у відповідача була заборгованість у розмірі 20 239,59 грн. Таким чином, зазначена сума коштів стягненню не підлягає, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Решта боргу становить 21 930,87 грн. (42 170,46 20 239,59), які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх доведеними в частині.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Однак, згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 514471 відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, як інвалід І групи.

На підставі викладеного та керуючись ст.76-81,89,141,229,258,259,263-266,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 930,87 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя