Справа №701/315/23
Провадження №2-о/701/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужій Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду с-ще. Маньківка справу за заявою ОСОБА_1 , представника заявника: Сібільової Олени Вікторівни , заінтересованої особи: Маньківський відділ ДРАЦС в Уманському районі ЦМУМЮ Черкаської області (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернулася в суд із заявою до заінтересованої особи про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ОСОБА_1 - народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дубосари, Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки, нині - Придністровська Молдавська Республіка. Мати заявниці - ОСОБА_3 - покинула дитину в п`ятимісячному віці. Баба по батьківській лінії дізналася про це і забрала дитину до себе в с. Мирнопілля Білгород - Дністровського (колишнього Саратського району) Одеської області та виховувала її з немовляти. Про життя своєї матері заявниця нічого не знає і за життя в свідомому віці її ніколи не бачила. Знає про неї лише з розповідей баби та родичів. Батько заявника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - Молдова с. Леушени Теленежського району, громадянин України, за національністю - молдаванин. Проживав у багатьох містах України, незадовго до смерті проживав в с. Польове Ширяєвського району Одеської області. Помер у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_20. Баба заявниці не зареєструвала народження онуки (заявниці), оскільки сама не мала документів. Вона турбувалася про дитину, виховувала її, доглядала, однак народження в силу означених причин не зареєструвала. У додатках копія відповіді Відділу РАЦС про відсутність актового запису про народження. До 12 років батько заявниці інколи брав її до себе від баби, деякі періоди життя вона проживала то з ним, та його родиною, то з бабою, батько завжди повертав дівчинку на виховання до баби і особливо її життям не переймався. У зв`язку із тим, що заявниця жила то з бабою, то з батьком, освіту вона не отримала. Так, вона навчалася у 1988-1990 роках у першому - другому класі в с. Мирнопілля Білгород - Дністровського району, Одеської області, а також у другому - третьому класі вже в с. Зеленівка Бахмацького району Чернігівської області, оскільки могла переїжджати протягом навчального року декілька разів на рік з Одеської області до Чернігівської - до батька та від нього до баби. Про навчання надала довідку колишній директор нині ліквідованої Зеленівської школи. З 12 років заявниці вона почала жити із своєю рідною тіткою по батькові - ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ). Коли тітка вийшла заміж і переїхала на Закарпаття у 1992 році (м. Берегово), вона взяла заявницю із собою, де дитина росла у родині тітки та її нового чоловіка. У родині тітки заявниця познайомилась із своїм майбутнім чоловіком - ОСОБА_7 , який був сином чоловіка тітки ОСОБА_5. Коли в 1995 році чоловік ОСОБА_5 помер, заявниця та ОСОБА_7 вирушили до м. Києва, де тривалий час проживали у різних місцях у наметах, більшістю у наметі у Троєщинському лісі. ІНФОРМАЦІЯ_23 у заявниці та ОСОБА_7 народилася перша дитина - ОСОБА_8 . Згодом у заявниці з її цивільним чоловіком народилися інші діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Народження дітей заявниці не зареєстроване, оскільки мати не мала жодних документів. Двоє останніх діток були народжені вже у с. Буки, куди родина перемістилася, отримавши допомогу від вірян, які придбали їм будинок. Пологи проходили у місцевому пологовому будинку, було видано медичні свідоцтва, в яких вказано матір`ю ОСОБА_1 (заявницю), тому народження цих дітей було зареєстровано вчасно третьою особою - службою у справах дітей. У с-ще. Буки родина проживає з 2013 року, виховує своїх дітей та онуків. Реалізувати жодні права без реєстрації народження та документів, що ідентифікують особу, заявниця не може. Через відсутність реєстрації її народження відсутня реєстрація народження у її дітей та онуків. Заявниця через свого представника звернулася до Відділу РАЦС для направлення запиту у порядку, встановленому чинним законодавством, а саме Договором про надання правової допомоги до Молдови про надання відповіді щодо наявності чи відсутності реєстрації народження ОСОБА_1 в актових записах Молдови. Впродовж тривалого часу жодної відповіді на зазначене питання не надійшло. У разі надходження, воно буде надано суду. Разом з тим, факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виховання її в родині її батька ОСОБА_4 та баба ОСОБА_19 , можуть підтвердити наступні свідки: ОСОБА_5 , (тітка заявниці); брат заявниці ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , (цивільний чоловік заявниці, батько її дітей), ОСОБА_20 , педіатр, який веде всіх дітей заявниці, знає родину з першого дня проживання у с. Буки. Також можуть підтвердити й інші свідки, з якими вона росла чи проживає наразі по сусідству. Згідно ст. 294 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на ім`я. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положення ст. 125 Сімейного кодексу України передбачають, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966, кожна дитина повинна бути зареєстрована невідкладно після її народження і повинна мати ім`я. Кожна дитина має право на набуття громадянства. Згідно ст. 16 зазначеного пакту - кожна особа, де б вона не знаходилась, має право на визнання її правосуб`єктності. Згідно резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.2013 року №22/7 «Ресєтрація народження та право кожної особи, де б вона не знаходилась, на визнання її правосуб`єктності», ратифікованої Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19.10.1973 - ... визнаючи важливе значення реєстрації народження, у тому числі пізньої реєстрації народження і надання документів, що підтверджують народження, в якості засобу забезпечення офіційного підтвердження існування тієї чи іншої особи та визнання її правосуб`єктності; виражаючи занепокоєння з приводу того, що незареєстровані особи мають обмежений доступ до послуг та користуванню усіма правами, на які вони мають право, або взагалі не мають доступу; беручи до уваги той факт, що особам, не зареєстрованим при народженні, може загрожувати відсутність захисту; усвідомлюючи, що реєстрація народження тієї чи іншої особи є життєво важливим кроком на шляху до заохочення та захисту всіх його чи її прав людини та захисту від насильства, експлуатації та наруги. Визнаючи важливе значення реєстрації для розвитку статистики природного руху населення та ефективного здійснення програм та стратегій, спрямованих на досягнення погоджених на міжнародному рівні цілей в області розвитку, включаючи цілі розвитку тисячоліття. Наполегливо закликає держави виявляти та усувати фізичні, адміністративні, процедурні та будь-які інші бар`єри, що перешкоджають доступу до реєстрації народження, включаючи пізню реєстрацію, з приділенням належної уваги, серед іншого, таким бар`єрам, як злидні, інвалідність, тендер, громадянство, переміщення, неграмотність і тримання під вартою, та особам, що знаходяться у вразливому становищі... з тим, щоб виконати своє зобов`язання по забезпеченню реєстрації народження в якості засобу поваги кожної людини, де б вона не знаходилась, на визнання її правосуб`єктності. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною четвертою ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року в чинній редакції передбачено, що державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документу закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно п. 2 глави І розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 в чинній редакції, підставами для проведення державної реєстрації народження є один з документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі - медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року №2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту народження ОСОБА_1 потрібно заявниці для реєстрації свого народження, отримання свідоцтва про народження, а згодом ідентифікуючих документів. Це є потрібним і для реєстрації наступних поколінь Заявниці, а саме дітей та онуків, які не мають документів та актових записів про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану. З огляду на вік Заявниці, відсутність актового запису про народження в органах ДРАЦС, невідомість де знаходиться біологічна мати та смертю біологічного батька Заявниці, смерті бабусі, відсутність будь - якого документу, який згідно чинного законодавства є підставою для реєстрації народження в органах ДРАЦС, підтвердити факт народження ОСОБА_1 іншим шляхом, аніж зверненням до суду, не вбачається можливим. Запису про народження ОСОБА_1 в державному реєстрі актів цивільного стану немає. Відтак, немає і запису про матір та батька. Жодна особа, не претендує на материнство чи батьківство відносно Заявниці. Таким чином, за вказаних обставин відсутній спір про право. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 93, ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану фактів народження. Положеннями ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 року в чинній редакції передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків, або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Аналогічні приписи наведені в п. 1, п. 2 глави 1 розділ III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику є про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбаченого порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, з припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Приписами п.п. 2.1.2, п.п. «в», «г» п.п. 2.2.2 глави 2.1 Розділу II Інструкції з ведення державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерству юстиції України №1269/5 від 24.07.2008 встановлено, що актові записи про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть складаються за єдиним зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року №1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» й дані до актового запису про народження повинні містити такі відомості про дитину та про її батьків, зокрема: прізвище, власне ім`я, по батькові дитини; її стать, дату та місце народження (держава, область, район, місто/селище (село)); прізвище, власне ім`я, по батькові батьків, дату їх народження, громадянство, місце проживання. Наявність цих відомостей є підставою для заповнення відповідних граф в актовому записі про народження дитини, як в паперовому його носії, так і в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян під час реєстрації народження - виконання ухваленого у справі рішення суду. Іншим шляхом підтвердити даний факт немає можливості, що змушує звернутися до суду за його встановленням.

Заявник та її представник - адвокат Сібільова О.В. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи: Маньківський відділ ДРАЦС в Уманському районі ЦМУМЮ Черкаської області (м. Київ) в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник заявника зазначає, що заявниця ОСОБА_1 - народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дубосари, Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки, нині - Придністровська Молдавська Республіка. Мати заявниці - ОСОБА_3 - покинула дитину в п`ятимісячному віці. Баба по батьківській лінії дізналася про це і забрала дитину до себе в с. Мирнопілля Білгород - Дністровського (колишнього Саратського району) Одеської області та виховувала її з немовляти. Про життя своєї матері заявниця нічого не знає і за життя в свідомому віці її ніколи не бачила. Знає про неї лише з розповідей баби та родичів. Батько заявника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - Молдова с. Леушени Теленежського району, громадянин України, за національністю - молдаванин. Проживав у багатьох містах України, незадовго до смерті проживав в с. Польове Ширяєвського району Одеської області. Помер у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_20. (а.с.).Баба заявниці не зареєструвала народження онуки (заявниці), оскільки сама не мала документів. Вона турбувалася про дитину, виховувала її, доглядала, однак народження в силу означених причин не зареєструвала. У додатках копія відповіді Відділу РАЦС про відсутність актового запису про народження. До 12 років батько заявниці інколи брав її до себе від баби, деякі періоди життя вона проживала то з ним, та його родиною, то з бабою, батько завжди повертав дівчинку на виховання до баби і особливо її життям не переймався. У зв`язку із тим, що заявниця жила то з бабою, то з батьком, освіту вона не отримала. Так, вона навчалася у 1988-1990 роках у першому - другому класі в с. Мирнопілля, Білгород - Дністровського району, Одеської області, а також у другому - третьому класі вже в с. Зеленівка Бахмацького району Чернігівської області, оскільки могла переїжджати протягом навчального року декілька разів на рік з Одеської області до Чернігівської - до батька та від нього до баби. Про навчання надала довідку колишній директор нині ліквідованої Зеленівської школи. З 12 років заявниці вона почала жити із своєю рідною тіткою по батькові - ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ). Коли тітка вийшла заміж і переїхала на Закарпаття у 1992 році (м. Берегово), вона взяла заявницю із собою, де дитина росла у родині тітки та її нового чоловіка. У родині тітки заявниця познайомилась із своїм майбутнім чоловіком - ОСОБА_7 , який був сином чоловіка тітки ОСОБА_5. Коли в 1995 році чоловік ОСОБА_5 помер, заявниця та ОСОБА_7 вирушили до м. Києва, де тривалий час проживали у різних місцях у наметах, більшістю у наметі у Троєщинському лісі. ІНФОРМАЦІЯ_23 у заявниці та ОСОБА_7 народилася перша дитина - ОСОБА_8 . Згодом у заявниці з її цивільним чоловіком народилися інші діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Народження дітей заявниці не зареєстроване, оскільки мати не мала жодних документів. Двоє останніх діток були народжені вже у с. Буки, куди родина перемістилася, отримавши допомогу від вірян, які придбали їм будинок. Пологи проходили у місцевому пологовому будинку, було видано медичні свідоцтва, в яких вказано матір`ю ОСОБА_1 (заявницю), тому народження цих дітей було зареєстровано вчасно третьою особою - службою у справах дітей. У с-ще. Буки родина проживає з 2013 року, виховує своїх дітей та онуків. Реалізувати жодні права без реєстрації народження та документів, що ідентифікують особу, заявниця не може. Через відсутність реєстрації її народження відсутня реєстрація народження у її дітей та онуків.

Згідно довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 26.12.2022 р. №3602/02-14/3348 вбачається що за адресою АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з травня місяця по вересень місяць 1992 р. Ні її батько ОСОБА_4 , ні її мати на території колишньої Мирнопільської сільської ради Саратського району Одеської області не проживали та не були зареєстровані (а.с.14, т.1).

Згідно довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.12.2022 р. №19 вбачається що за адресою АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з травня місяця по вересень місяць 1992 р. в будинку її бабусі - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . Ні її батько ОСОБА_4 , ні її мати на території колишньої Мирнопільської сільської ради Саратського району Одеської області не проживали та не були зареєстровані (а.с.14 на звороті, т.1).

Згідно довідки виконавчого комітету Буцької селищної ради Уманського району Черкаської області від 01.12.2022 р. №02-25/806 вбачається ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 разхом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_15 з 18.11.2013 р. (а.с.15, т.1).

Відповідно до інформації Бахмацької міської ради від 17.02.2023 р. №01-12/91 щодо запиту про інформацію щодо навчання ОСОБА_1 вбачається, що Зеленівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Бахмацької районної ради Чернігівської області у квітні 2016 р. рішенням ради закрита (а.с.18).

Відповідно до письмової інформації гр. ОСОБА_21 ( яка пацювала директором школи) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 була зарахована до 2 класу Зеленівської ЗОШ І-ІІ ст. в 1988-89 навчальному році та була відрахована з числа учнів 3 класу 25.05.1990 року в зв"язку з переїздом батьків. (а.с.19,т.1).

Згідно довідки КНП"Маньківська БПЛ" від 13.12.2022 р. №664 вбачається, що громадянка ОСОБА_1 двічі зверталася до КНП "Маньківська БЛ" з приводу пологів: ІНФОРМАЦІЯ_17 та ІНФОРМАЦІЯ_12( під прізвищем ОСОБА_1 ). Крім того ОСОБА_1 неодноразово зверталася до лікувального закладу з приводу хвороб своїх дітей та внуків(а.с.20,т.1).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_16 яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_17 вбачаються що в графу батько записано ОСОБА_24 , а в графу мати - ОСОБА_1 . Даний запис було внесено в порядку ст. 135 СК України (а.с.21,т.1).

Відповідно до інформації департаменту інформатизації МВС України від 10.11.2022 р. вбачається, що станом на 21.11.2022 р. в інформаційно-аналітичній системі "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей" відомості про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 відсутні (а.с.22,т.1).

Відповідно до довідки ДПС України від 23.11.2022 р. вбачається що ОСОБА_1 як платник податків відсутня в державному реєстрі (а.с.23,т.1).

Відповідно до висновку експерта №148/К від 25.12.2023 р. за результатами судово-медичної експертизи встановлено, що беручи до уваги ступінь та характер розвитку дегенеративно-дистрофічних змін кісткової тканини та суглобів, вмявлених у гр. ОСОБА_1 , віковий проміжок їх виникнення (35-40 років) та строки їх формування (протягом 10-20 років), вік підекпертної може складати 40-45 років. (а.с.134-136, т.1).

Згідно інформації відділу РАЦС у м.Черкаси від 07.02.2024 р. №1134/32.23-04-04 вбачається що виконання прохання про витребування повторного свідоцтва про народженя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від служби громадянського стану Кріулень Республіки Молдова повернуто ьез виконання, в зв"язку з відсутністю документів особи заявника (а.с.150,т.1 та а.с.150 на звороті, т.1).

З відповіді посольства Республіки Молдова від 26.10.2023 р. за №UKR/461/1064 вбачається, що згідно з даними Державного реєстру населення Республіка Молдова, громадянство Республіки Молдова ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримувала із питання оформлення документів Національної паспортної ситеми не зверталася. (а.с.151,т.1).

Згідно відповідей відділів ДРАЦС по областях та регіонах України, вбачається відсутність реєстрації акту про народження заявниці (а.с.151 на звороті-160,т.1).

Відповідно до довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №34 від 08.02.2024 р. вбачається, що дана довідка видана Введенським старостинським округом Саратської селищної ради про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно, фото яко зображено на довідці, в період з 1990 по 1992 роки, без реєстрації, проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджують ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , мешканка АДРЕСА_3 , та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_19 мешканка АДРЕСА_4 на звороті, т.1).

Згідно нотаріально завіреної письмової заяви вбачається, що гр. ОСОБА_5 , рідна тітка ОСОБА_1 , сестра її батька ОСОБА_4 повідомляє, що ОСОБА_1 знає з дитинства. Їй відомо про те, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дубосари, Республіка Молдова. Мати ОСОБА_1 покинула немовлям, разом з нею не проживала. Свідок знає, що невдовзі остання померла. Дитину майже з народження доглядала її бабуся по батьківській лінії ОСОБА_19 , яка проживала у с.Мирнопілля, де на той час проживала і свідок. Батько ОСОБА_1 часто переїжджав, мав іншу родину. Іноді забирав доньку до себе на декілька місяців до Чернігівської області. Помер він у 1998 р. та був похований у с.Мирнопілля. Свідок також знає, що ОСОБА_1 навчальні заклади відвідувала періодично. У 1992 р. свідок вийшла заміж та переїхала до Закарпатської області м.Берегове. Разом з нею поїхала і ОСОБА_1 . Там вона прожила разом зі свідком декілька років та з її теперішнім чоловіком ОСОБА_7 переїхала жити до м.Києва. Свідок наразі знає що на даний час ОСОБА_1 проживає у Черкаській області в с-щі Буки , має багато дітей та внуків (а.с.161,т.1).

Згідно нотаріально завіреної письмової заяви вбачається, що гр. ОСОБА_28 , рідна тітка ОСОБА_1 , сестра її батька ОСОБА_4 повідомляє, що ОСОБА_1 знає з дитинства. Їй відомо про те, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дубосари, Республіка Молдова. Мати ОСОБА_1 покинула немовлям, разом з нею не проживала. Свідок знає, що невдовзі остання померла. Дитину майже з народження доглядала її бабуся по батьківській лінії ОСОБА_19 , яка проживала у с.Мирнопілля, де на той час проживала і свідок. Батько ОСОБА_1 часто переїжджав, мав іншу родину, особливо життям доньки не цікавився.. Іноді забирав доньку до себе на декілька місяців. Помер він у 1998 р. та був похований у с.Мирнопілля. Свідок також знає, що ОСОБА_1 разом з її сестрою ОСОБА_5 переїхали до Закарпатської області м.Берегове. Разом з нею поїхала і ОСОБА_1 . Там вона прожила разом зі свідком декілька років та з її теперішнім чоловіком ОСОБА_7 переїхала жити до м.Києва. Свідок наразі знає що на даний час ОСОБА_1 проживає у Черкаській області в с-щі Буки , (а.с.161 на звороті, т.1).

Згідно письмової інформації відділу ДРАЦС у м.Черкаси від 09.04.2024 р. №1003/32.17-04-05 вбачається, що проведеною перевіркою по архіву відділу ДРАЦС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено наступні актові записи: - про смерть №20 від 22.04.1998 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 складений виконкомом Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, яки помер ІНФОРМАЦІЯ_20 (місце народження Молдова, Теленежський район, с.Луешени); - про шлюб №19 від 12.08.2014 відносно ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_19 складений Саратським відділом ДРАЦС у Білгород-Дністровському районі Одеської області; - про шлюб №10 від 17.07.1982 р. відносно ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_18 складений виконкомом Надеждинської сілської ради Саратського району Одеської області (а.с.189,т.1).

Свідоцтва про народження гр. ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , підтверджуєть факт родинних відносин останніх (а.с.190,191,т.1).

Згідно інформації Черкаського науково-криміналістичного центру №19/124/8/4 від 30.05.2024 р. вбачається, що перевіркою дактилоскопічної карти, заповненої на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка надійшла 29.05.2024 р. до Черкаського НДЕКЦ МВС відповідно до ухвали Маньківського районного суду від 19.04.2024 р. по справі №701/315/23, за обласним автоматизованим дактилоскопічним обліком встановлено: - збіг з відбитками в дактилоскопічній карті заповненій на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 (дактилокарта поставлена на облік Маньківським РВ у 2013 році); - збіг з відбитками в дактилоскопічній карті заповненій на ім"я гр. ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_21 уродженця м.Берегове Закарпаська область (дактилокарта поставлена на облік Лисянським РВ у 2013 році). Разом з тим повідомлено, що перевіркою наданої дактилокарти за слідотекою рук, вилічених з місць скоєння кримінальних правопорушень. які уміщено до обласного автоматизованого дактилоскопічного обліку станом на 30.05.2024 р. збігів не встановлено (а.с.243,т.1).

Згідно інформації Державного НДЕКЦ МВС України 319/17-27743-2024 від 16.07.2024 р. вбачається що у результаті перевірки відбитків/відтисків рук на дактилокарті заповненої на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за дактилоскопічними картами осіб, що перебувають на обліку в ЦАДО ЕС МВС встановлено збіг на дактилокартах заповнених на ім"я: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (облік Черкаське НДЕКЦ МВС) (а.с.6-7,т.2; - ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_22 (обілу Київське НДЕКЦ МВС); - ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_21 (облік Черкаське НДЕКЦ МВС); - ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_21 (облік Київське НДЕКЦ МВС). Результат перевірки відбитків/відтисків рук на дактилоскопічній карті заповненій на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за слідами рук, що перебувають на обліку в ЦАДО ЕС МВС станом на 16.07.2024 р. негативний (а.с.16-17,т.2).

Заявник ОСОБА_1 безпосередньо в судовому засіданні пояснила, що збіг її відбитків рук з іншими особами пояснюється, тим, що оскільки вона не має жодних документів її неодноразово затримували праівники поліції для встановлення особи і вона називалася різними іменами переважно своїх родичів, проте жодних кримінальних правопорушень вона не вчиняла і цей факт підтверджується саме даною інформацією яка викладена у відповідній письмові іфнформації Черкаського НДЕКЦ МВС та Державного НДЕКЦ МВС.

Свідок ОСОБА_20 безпосередньо в суді показала, що вона знає заявницю з 2013 року, коли вона зі своєю сім"єю переїхала проживати по сусідству зі свідком. Вона знає дану особу як ОСОБА_1 і що день її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також свідок зазначає, що заявниця вже багато років підряд намагається отримати паспорт, але не може в зв"язку з відсутністю будь-яких документів про їїї народження.Також свідок зазначає, що вона разом зі заявницею навіть приймала участь у телепередачі телеканалу СТБ "Один за всіх" ІНФОРМАЦІЯ_25.

Cудом встановлено, що запис даної передачі знаходиться за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_24 і є загальновідомим фактом.

Свідок ОСОБА_7 безпосередньо суду показав, що він та заявниця вже багато років проживають однією сім"єю як чоловік та дружина. Також він зазначив, що заявниця дійсно не має жодних документів щодо своєї особи. Він достеменно знає, що батьком заявниці є ОСОБА_4 , який наразі вже помер, він з ним декілька разів зустрічався особисто. Щодо матері заявниці він знає те, що остання покинула заявницю ще немовлям та заявниця проживала зі сестрами свого батька ОСОБА_5 та ОСОБА_28 . Після переїзду заявниці разом з тіткою ОСОБА_5 до м. Берегове Закарпатської області, він і познайомився з заявницею та вони почали проживати однією сім"єю і згодом переїхали до м.Києв,а де знаходилися декілька років. Під спільного проживання у них народилося одинадцять дітей, які належним чином не зареєстровані, оскільки у заявниці не має жодних документів.

Суд вирішуючи питання щодо заявлених вимог керується наступним.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ст.ст. 21, 22 Конституції України).

Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За статтею 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Знідно ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.ст. 4, 5 ЦПК України).

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 294 ЦК України, фізична особа має право на ім`я.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Положення ст. 125 СК України передбачають, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 24 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966, кожна дитина повинна бути зареєстрована невідкладно після її народження і повинна мати ім`я. Кожна дитина має право на набуття громадянства.

Згідно ст. 16 зазначеного пакту - кожна особа, де б вона не знаходилась, має право на визнання її правосуб`єктності.

Згідно резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.2013 року №22/7 «Ресєтрація народження та право кожної особи, де б вона не знаходилась, на визнання її правосуб`єктності», ратифікованої Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19.10.1973 - ... визнаючи важливе значення реєстрації народження, у тому числі пізньої реєстрації народження і надання документів, що підтверджують народження, в якості засобу забезпечення офіційного підтвердження існування тієї чи іншої особи та визнання її правосуб`єктності; виражаючи занепокоєння з приводу того, що незареєстровані особи мають обмежений доступ до послуг та користуванню усіма правами, на які вони мають право, або взагалі не мають доступу; беручи до уваги той факт, що особам, не зареєстрованим при народженні, може загрожувати відсутність захисту; усвідомлюючи, що реєстрація народження тієї чи іншої особи є життєво важливим кроком на шляху до заохочення та захисту всіх його чи її прав людини та захисту від насильства, експлуатації та наруги. Визнаючи важливе значення реєстрації для розвитку статистики природного руху населення та ефективного здійснення програм та стратегій, спрямованих на досягнення погоджених на міжнародному рівні цілей в області розвитку, включаючи цілі розвитку тисячоліття... Наполегливо закликає держави виявляти та усувати фізичні, адміністративні, процедурні та будь-які інші бар`єри, що перешкоджають доступу до реєстрації народження, включаючи пізню реєстрацію, з приділенням належної уваги, серед іншого, таким бар`єрам, як злидні, інвалідність, тендер, громадянство, переміщення, неграмотність і тримання під вартою, та особам, що знаходяться у вразливому становищі... з тим, щоб виконати своє зобов`язання по забезпеченню реєстрації народження в якості засобу поваги кожної людини, де б вона не знаходилась, на визнання її правосуб`єктності.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною четвертою ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року в чинній редакції передбачено, що державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документу закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно п. 2 глави І розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 в чинній редакції, підставами для проведення державної реєстрації народження є один з документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі - медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року №2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту народження ОСОБА_1 необхідно заявниці для реєстрації свого народження, отримання свідоцтва про народження, а згодом ідентифікуючих документів.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник заявника зазначає, що з огляду на вік заявниці, відсутність актового запису про народження в органах ДРАЦС, невідомість де знаходиться біологічна мати та смертю біологічного батька заявниці, смерті бабусі, відсутність будь-якого документу, який згідно чинного законодавства є підставою для реєстрації народження в органах ДРАЦС, підтвердити факт народження ОСОБА_1 іншим шляхом, аніж зверненням до суду, не вбачається можливим. Запису про народження ОСОБА_1 в державному реєстрі актів цивільного стану немає. Відтак, немає і запису про матір та батька. Жодна особа, не претендує на материнство чи батьківство відносно заявниці.

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 93, ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану фактів народження.

Положеннями ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 року в чинній редакції передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків, або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Аналогічні приписи наведені в п. 1, п. 2 глави 1 розділ III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику є про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбаченого порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, з припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Приписами п.п. 2.1.2, п.п. «в», «г» п.п. 2.2.2 глави 2.1 Розділу II Інструкції з ведення державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерству юстиції України №1269/5 від 24.07.2008 встановлено, що актові записи про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть складаються за єдиним зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року №1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» й дані до актового запису про народження повинні містити такі відомості про дитину та про її батьків, зокрема: прізвище, власне ім`я, по батькові дитини; її стать, дату та місце народження (держава, область, район, місто/селище (село)); прізвище, власне ім`я, по батькові батьків, дату їх народження, громадянство, місце проживання. Наявність цих відомостей є підставою для заповнення відповідних граф в актовому записі про народження дитини, як в паперовому його носії, так і в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян під час реєстрації народження - виконання ухваленого у справі рішення суду.

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ст. 5 СК України).

За змістом ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України (ст. 13 СК України).

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України).

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України (ст. 10 ЦК україни).

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 201 ЦК України).

Особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно (ст. 269 ЦК україни).

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ст. 270 ЦК України).

Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (ст. 271 ЦК України).

Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав (ст. 272 ЦК України).

Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією України, можливе лише у випадках, передбачених нею. Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених цим Кодексом та іншим законом, можливе лише у випадках, передбачених ними (ст. 274 ЦК України).

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ст. 275 ЦК України).

Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації (ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях (ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 316, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 8, 9, 21, 22, 26, 32, 51, 52, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 10, 15, 16, 49, 201, 169, 270, 271, 272, 273, 274, 275, 281, 290, 291 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м.Дубосари, Республіка Молдова. батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

СуддяІ. Д. Калієвський