Справа № 643/6530/23
Провадження № 2/643/253/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участі секретаря судових засідань Ткаченко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Мірошниченко Альони Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Харківської міської ради, про надання додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини,,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років померла ОСОБА_3 , про що 04.01.2022 зроблений актовий запис за № 166 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та видане свідоцтво про смерть. 26.06.2018 померла склала заповіт, яким зробила розпорядження, що все її майно, де б таке не було, та з чого б не складалося, та , взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті, та на що вона матиме право за законом, заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Журбою О.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 551, номер заповіту у спадковому реєстрі 62631214, № витягу 52432853 від 26.06.2018. На день смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала померлій на підставі наступних документів: частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 5-14-318416-Ц2, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 07.02.2014 року, номер 155-Ц2, зареєстроване в реєстрі 26.11.2018, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, номер запису 29110100, витяг № 146880043; 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2019, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Журбою О.Л. номер в реєстрі за № 167, номер запису про право власності 30479328 від 27.02.2019, реєстраційний номер нерухомого майна 101, індексний номер витягу 157806192. Вищезазначена квартира і є спадковою масою. Після смерті бабусі, окрім Позивача, залишився ще один спадкоємець ОСОБА_5 , син спадкодавці, який 09.08.2023 надав приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Журбі О.Л. заяву про те, що він спадщину не прийняв, не претендує, до суду з заявою про поновлення строків звертатися не буде. Зазначена заява зареєстрована в реєстрі за № 142. Окрім того, нотаріусом на запит ОСОБА_5 був наданий витяг із Спадкового реєстру за № 73515733 від 09.08.2023, відповідно до якого інформація у спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня. Ці документи надаються для підтвердження факту, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має. Будь-хто з заявами про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилася. Позивачка не звернулася з заявою протягом 6 (шести) місяців до нотаріальної контори, так як одразу після смерті була вимушена піклуватися про стан здоров`я своєї матері - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилася в лікарні в важкому стані. Прізвище на Ракша було змінено після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 та у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7 . Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24.02.2022, Позивачка була вимушена виїхати за межі України до чоловіка ( до Німеччини), де знаходиться і на сьогоднішній час, має тимчасовий вид на проживання. Після шести місяців Позивачка також не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як фактично знаходиться в Німеччині, звернутися до нотаріуса особисто на сьогодні не має можливості, так як бюрократична система Німеччини не дозволяє швидко потрапити до нотаріуса, або посольства/консульства та приїзд Позивачки до України можливий лише у разі встановлення судом додаткового строку для прийняття спадщини. Але ж, виходячи з норм цивільного права, зрозуміло, що Позивачка може звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо такий строк пропущений. У зв`язку з чим вимушена були звернутись до суду з даним позовом.

16.10.2024 представником відповідача Харківської міської ради наданий відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідач вимоги позову не визнає та просить в його задоволені відмовити, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 (далі - позивач) просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, а саме об`єкта нерухомості за адресою - АДРЕСА_1 . Зі змісту наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис про смерть № 166 віл 04.01.2022). У зв`язку із зазначеним, датою відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_1 . З цього часу розпочався шестимісячній строк для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що нею пропущений законодавчо встановлений строк з поважних причин. Позивач вказує, що не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки була змушена піклуватися про стан здоров`я своєї матері, яка знаходилась в лікарні, а після виїхала за межі України (до Німеччини) через початок бойових дій.Позивач зазначає, що серед поважних причин для пропуску для прийняття спадщини визначено тривалу хворобу спадкоємця. Разом з цим, позивач не повідомляє про перебування на тривалому лікуванні протягом усього строку для прийняття спадщини, а зазначає про хворобу своєї матері, яка не входить до кола спадкоємців. Посилання про те, що позивач перебувала за межами країни і була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не вважаються причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами спадкоємця. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження неможливості звернутися із заявою про прийняття спадщини до консульської установи або направити таку заяву засобами поштового зв`язку. Зазначені позивачем обставини беззаперечно не свідчать про те, що позивач була позбавлена можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, і що такі причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищенаведене свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини

Представник позивача адвоката Мірошниченко А.М. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. У відзиві на позовну заяву зазначив, що просить проводити розгляд справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22-32, ,34, 38, 39).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові. (а.с. 33)

ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності (а.с. 17, 18, 40)

Оскільки ОСОБА_2 є онукою померлої ОСОБА_3 , вона належить до спадкоємців другої черги.

За життя ОСОБА_3 складено заповіт, відповідно до якого на випадок її смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_8 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 551 26.06.2018. (а.с. 19 - 21)

У матеріалах справи, міститься копія нотаріальної заяви від ОСОБА_5 (сина померлої ОСОБА_3 ), у якій він зазначив, що спадщину не прийняв, на неї не претендує, до суду за продовженням строку на прийняття спадщини звертатися не буде. (а.с. 61)

З відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Журби О.Л. щодо виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2024, вбачається, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась. (а.с. 139)

Згідно Витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 73515733 від 09.08.2023, за параметрами запиту: ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація відсутня. (а.с. 60)

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Так, позивач посилається на те, що на момент смерті ОСОБА_3 . 02.01.2022 ОСОБА_2 здійснювала догляд за своєю матір`ю ОСОБА_6 , яка знаходилась у важкому стані у лікарні, що підтверджується відповідною медичною документацією. (а.с. 15-16)

Крім того, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, вимушена були покинути територію України, та у цей час перебувала у Німеччині, що підтверджується копією посвідки на постійне місце проживання (а.с. 13-14).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховною Радою України вказаний вище указ було затверджено. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України. На території Харківської області велись активні бойові дії, що спричинило як перерви у роботі нотаріальних контор м. Харкова, так і призупинення роботи Московського районного суду м. Харкова.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 (справа №681/203/17-ц, провадження №61-26164св18).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу.

Суд бере до уваги, введений Президентом України з 24.02.2022 режим воєнного стану в Україні, а також запровадження Постановою Кабінету міністрів України за №164 від 28.02.2022 зупинення на період воєнного стану строку прийняття спадщини, і те, що спадщина після померлої ОСОБА_3 , на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав.

Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки ОСОБА_2 втратить право на спадкування майна за заповітом, і вказані обставини будуть для позивача занадто надмірним тягарем, при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Далі, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, практику Європейського суду з прав людини, і те, що факт пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення останньої від спадкування, відтак суд вважає, що причини, на які посилається позивач є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Заперечення представника відповідача суд приймає до уваги, однак такі доводи не спростовують вищенаведених висновків суду.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.08.2024.

Суддя В.О. Афанасьєв