Справа № 476/275/24
Провадження № 2/476/136/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2024 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

05.04.2024 року представник ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивував тим, що 18.01.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_3 на підставі заявки-анкети №3440710 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /9. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка-анкета становлять єдиний документ - договір. Згідно умов вказаного договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 6000 грн., строк користування кредитом - 15 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом.

11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі, за договором позики № /9 від 18.01.2021 року.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до відповідача ТОВ "КОЛЕКТ ЦЕНТР", відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 15.03.2024 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 156150 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 150150 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 72974 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 66974 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, судові витрати у вигляді сплаченого під час подачі позовної заяви судового збору у розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити повністю, з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що до матеріалів справи не додано сам договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /9 від 18.01.2021 року, що позбавляє можливості в повній мірі встановити всі обставини справи. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 05.04.2024 року, тобто поза межами строків позовної давності. Також вважає небгрунтованим та недоведеним розмір заявлених процентів у сумі 66974 грн., оскільки вони нараховані поза межами, визначеного договором, 15-денного строку кредитування, та надала власні розрахунки, відповідно до яких за вказаний період дії строку кредитування мають бути нараховані проценти у розмірі 1575 грн. (6000 грн.х1,75%х15 днів).

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, 18.01.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_3 на підставі заявки-анкети №3440710 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /9. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка-анкета становлять єдиний документ договір (а. с. 4-6).

Згідно умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 6000 грн., строк користування кредитом - 15 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом.

ТОВ «Інфінанс» свої обов`язки за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією за сплату №77955227 від 18.01.2021 року, здійснену на карту відповідача через сервіс онлайн платежів www.iPay.ua (а. с. 22).

Сам факт укладення вказаного кредитного договору шляхом вчинення необхідного алгоритму дій, надання своїх персональних даних та підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора - електронного цифрового підпису на умовах пропозиції (оферти) на укладення договору, що акцептована та отримання кредитних коштів стороною відповідача не оспорюється та під сумнів не ставиться.

11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № /9 від 18.01.2021 року (а. с. 26-32).

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до відповідача ТОВ "КОЛЕКТ ЦЕНТР", відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року (а. с. 33-39).

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися, вимоги про визнання їх недійсними не заявлялися.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Тому суд не надає оцінку вказаним договорам факторингу та вважає позивача новим кредитором у даному зобов`язанні у контексті ст.ст. 512, 514 ЦК України, що наділений правом вимоги до відповідача у даній справі.

З письмових матеріалів справи слідує та не заперечується стороною відповідача, що відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів жодному з кредиторів не виконував.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 15.03.2024 року відповідачу нараховано заборгованість у розмірі 156150 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 150150 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Проте, представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 72974 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 66974 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.

Стороною відповідача позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, між тим, представником відповідача у відзиві на позовну заяву надано свої розрахунки процентів за користування кредитом, які становлять 1575 грн. (6000 грн.х1,75%х15 днів).

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За такого, суд приходить до висновку, що оскільки сума основного боргу у розмірі 6000 грн. відповідачем не сплачувалася, то відповідно позовні вимоги про стягнення тіла кредиту є обґрунтованими, а вищевказана сума тіла кредиту підлягає стягненню.

Вирішуючи питання про стягнення процентів, суд виходить з наступного.

Положеннями пропозиції укласти договір надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № /9 від 18.01.2021 року (оферта) та надання кредиту згідно заяви анкети №3440710 від 18.01.2021 року та акцепту оферти від 18.01.2021 року на укладення договору визначено, що позичальнику надано кредит в розмірі 6 000 грн., строк користування кредитом - 15 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом.

Проценти за користування кредитними коштами відповідачу нараховано у розмірі 150150 грн., між тим, заявлено до стягнення з відповідача 66974 грн.

Встановити правильність здійснених позивачем розрахунків процентів за користування кредитом суд позбавлений можливості, так як, наданий суду розрахунок заборгованості, містить лише кінцеві розміри заборгованості без зазначення порядку такого нарахування, способу та формул обчислення заборгованості.

Судом враховується правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Вимог про застосування до відповідачки заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних, позивачем не ставиться.

Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 15 днів, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними.

З огляду на викладене, суд вважає обгрунотованою та такою, що підтверджена належними доказами суму заборгованості за процентами у розмірі 1575 грн. (6000 грн.х1,75%х15 днів).

Твердження представника відповідача про застосування строків позовної давності до даних зобов`язальних правовідносин, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки Законом України від 15.03.2022 року (набув чинності 17.03.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

30 січня 2024 року набув чинності Закон України № 3450-IX „Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини, яким внесено зміни до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а саме: перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії воєнного стану в Україні.

Визначаючи суми відшкодування судових витрат на користь позивача, суд приходить до переконання, що у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 314,32 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 1764,67 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /9 від 18.01.2021 року у сумі 7575 (сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) 314 (триста чотирнадцять) грн. 32 коп. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 1764 (тисячу сімсот шістдесят чотири) грн. 67 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 22.08.2024 року.

Суддя Н.В.Чернякова