Справа № 727/2544/24
Провадження № 2/727/808/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря судового засідання Макогон А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.05.2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631649374.

Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту.

Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 57657,78 грн..

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування.

Тобто, Відповідач свідомо не скористалися своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором.

АТ «СЕНС БАНК» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором 631649374, у розмірі 57657,78 грн. та суму сплаченого судового збору.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

19.03.2024 суддя ухвалою у справі № 727/2544/24 відкрила провадження та призначила справу до розгляду.

17.04.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та безпідставними враховуючи наступне.

Звернувшись із позовною заявою, Позивач фактично не надав жодного договору чи будь-якого іншого, належним чином підписаного Відповідачем документу, яким було б зафіксовано домовленості сторін.

Так, матеріали справи містять лише надані Позивачем «Пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії» (далі по тексту - Пропозиція (угода)) та паспорт кредиту.

В Пропозиції (угоді) зазначені персональні дані Відповідача та вказується, що він «приймає пропозицію на укладення угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (далі Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» укладеного між Банком та Клієнтом (далі -Договір)». Однак, вказана Пропозиція (угода) не підписана Відповідачем. До позовної заяви не було долучено Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, в якому зафіксований зміст основних домовленостей сторін.

Окрім того, варто звернути увагу на те, що в розділі 3 Пропозиції (угоди) відсутнє чітке встановлення процентної ставки за користування кредитною лінією, а лише зазначається, що таку ставку «пропонується» встановити у розмірі 35,99%.

Також, серед матеріалів справи відсутні вказані в розділах 4 та 5 Пропозиції (угоди) Додаток №4 (яким визначено: суму кредиту, процентну ставку, строк користування кредитом, комісійні винагороди (у випадках наявності), порядок сплати кредиту) і Тарифи (з примірним графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною Договору).

В розділі 1 Пропозиції (угоди) зазначено, що кредит надається для особистих потреб. Таким чином, правовідносини між Позивачем та Відповідачем підпадають під сферу регулювання ЗУ «Про споживче кредитування».

Так, ч.1 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено істотні умови договору про споживчий кредит до яких, зокрема, відноситься: строк, на який надається кредит; порядок обчислення процентної ставки, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит, усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту; інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.

Щодо долученого Позивачем паспорту споживчого кредиту, то такий також не містить підпису Відповідача. Окрім того, істотні умови договору про споживчий кредит повинні бути зафіксовані в самому кредитному договорі, а не в його паспорті.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 23 травня 2022 року по праві № 393/126/20 вказав, що «паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит».

Також, Верховний суд зазначив, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

В результаті Верховний Суд відступив від раніше сформованих висновків про те, що «паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року по справі №156/268/21. Окрім того, Верховний Суд зазначив, що «посилання Банку на те, що відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову, є необгрунтованим, так як Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі N° 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20) указав, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту».

Таким чином, із наданої Позивачем Пропозиції (угоди) неможливо встановити умови, на яких укладено кредитний договір. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору, з досягненням сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов.

Відповідно, надані банком докази об`єктивно не можуть підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі, тому заявлені позовні вимоги є недоведеними.

Окрім того, Пропозиція (угода) та паспорт кредиту, які роздруковані Позивачем та не підписані Відповідачем, не можуть бути належними доказами, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Фактично, матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що Відповідач розумів саме запропоновані Позивачем умови та тарифи й погодився з ними.

Позивачем не доведено укладання з Відповідачем кредитного договору на умовах, які зазначені в позові.

-Щодо заявленого Позивачем розміру заборгованості та наданого ним розрахунку.

-На підтвердження розміру заборгованості в сумі 57 657 грн 78 коп. Позивач надав відповідний розрахунок, а також виписку по рахунку. Однак, Відповідач не погоджується із наданим розрахунком у зв`язку із наступним.

-Так, із стовпців 12-14 розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 13 серпня 2022 року по 28 лютого 2023 року Позивач нарахував Відповідачу 1581 грн 15 коп. заборгованості по сплаті відсотків за прострочену заборгованість.

Вказана сума за своєю природою є пенею. Так, відповідно до ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Однак, вимоги про стягнення неустойки задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню - кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином. Позивач неправомірно нараховував Відповідачу пеню в період дії в Україні воєнного стану. Всі суми платежів, які Відповідач сплатив на погашення неустойки, Позивач повинен був зарахувати в рахунок зменшення суми заборгованості за тілом кредиту.

Із стовпців 8 та 14 розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість Відповідача за тілом кредиту становить 38 718 грн 40 коп., а заборгованість за простроченим тілом кредиту 17 225 грн 48 коп. Фактично, Позивач посилається на те, що заборгованість Відповідача за тілом кредиту, тобто сума, яку Відповідач отримав у кредит та наразі не повернув, становить 55 943 грн 88 коп. Більше того, вказана сума не включає в себе грошові кошти (тіло кредиту), які Відповідач вже сплатив (погасив), та які вказані в стовпці 7 розрахунку заборгованості.

Однак, заборгованість Відповідача за тілом кредиту не може становити 55 943 грн 88 коп. Вказана сума жодним чином не підтверджена та не узгоджується із обставинами справи та доказами, які наявні в матеріалах справи.

Так, насамперед, із наданих Позивачем Пропозиції (угоди) та паспорта кредиту вбачається, що кредитний ліміт становить 43 300 грн. 00 коп. У виписці по рахунку зазначено, що ліміт кредиту становить 47 421 грн 54 коп. Окрім того, із виписки по рахунку також не вбачається, що Відповідач отримав або витратив 55 943 грн 88 коп.

Таким чином, Відповідач не отримував в кредит суму коштів, які Позивач вимагає повернути. Із розрахунку заборгованості неможливо зрозуміти, яким чином Позивач при визначені розміру заборгованості за тілом кредиту дійшов до вказаних сум.

В паспорті споживчого кредиту зазначається, що строк кредитування становить «12 з можливістю пролонгації дії відновлю вальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов договори».

Матеріали справи не містять доказів пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору. Отже, беручи до уваги зміст паспорта кредиту строк кредитування повинен був закінчитися13 травня 2022 року

Позивач у позовній заяві не конкретизував складові заявленої суми заборгованості. При цьому, долучений розрахунок суми заборгованості не містить розміру відсоткової ставки.

У матеріалах справи відсутні докази звернень Відповідача до Позивача задля збільшення кредитного ліміту. Позивач при зверненні до суду з позовною заявою не вказав та не підтвердив доказами розмір встановленого ліміту/наданих кредитних коштів на рахунок Відповідача та подальшого збільшення кредитного ліміту.

Між розрахунком заборгованості та випискою по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard наявні розбіжності, зокрема, в частині встановлення ліміту кредитування та визначення розміру тіла кредиту.

Із виписки по рахунку вбачається, що Позивач списував кошти, як проценти за овердрафт, проте кредитним договором не узгоджені умови щодо списання процентів за овердрафт. Згідно Пропозиції (угоди) сторони погодили лише процентну ставку за користування кредитним коштами у розмірі 35,99 % річних та обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості.

-Із наданої Позивачем виписки неможливо встановити, по якій картці здійснювались дії по нарахуванню, списанню грошових коштів та інші дії, оскільки в ній зазначено «розрахунково-касове обслуговування основної карти». Наведене свідчить, що були і інші картки, відкриті на ім`я Відповідача.

Таким чином, існують наступні підстав для відмови в задоволені позовних вимог:

1.Позивач не довів факту укладення із Відповідачем кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені у позові та на підставі яких він вимагає стягнути заборгованість.

2.Позивач належним чином не довів розміру заборгованості. Надані ним розрахунок та виписка є неналежними доказами, які не підтверджують розмір та складові заборгованості. Окрім того, надані Позивачем документи не узгоджуються між собою та дійсними обставинами справи.

3.Позивач нараховував та стягував із Відповідача відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування.

4.Позивач протиправно нараховував та стягував із Відповідача неустойку (пеню) під час дії в Україні воєнного стану.

5.Позивач незаконно стягував із Відповідача кошти за розрахунково- касове обслуговування та користування послугою вМБ-інформування.

Орієнтований розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс та розраховує понести у зв`язку із розглядом позову становить 18 460 (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят) 00 коп.

Просив суд відмовити АТ «СЕНС БАНК» у задоволені їх позовних вимог у повному обсязі та вирішити питання про стягнення із АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судових витрат.

17.05.2024 відповідач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

17.05.2024 позивач надав додаткові пояснення, де зазначив, що наведені у відзиві доводи безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

13.05.2021 року між сторонами у справі укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням відповідачем електронного підпису - 5520, на підставі якого ним був отриманий кредит у розмірі 43 300, 00 грн, під процентну ставку - 35.99% річних.

Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інші розрахунки, які би спростовували нарахування позивача.

Враховуючи п. 2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису).

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.

Відповідно до позиції Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц «Верховний Суд вказав що: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи».

До первинних документи відносяться такі документи, які також підтверджують розмір наданого відповідачу кредиту.

Долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Отож, надана банком виписка підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено також у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Щодо отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, то виписка по картрахунку підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення банківських операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

На підставі викладеного просив позов задовольнити повністю.

04.06.2024 представник відповідача надала заперечення на додаткові пояснення.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотанні до позову просив розглядати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представлений адвокатом Венерським О., який надав суду відзив на позовну заяву, позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві, та про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно з п.3 пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2021 року, суму встановленої кредитної лінії складає 43300,00 грн. Максимальна сума кредиту складає 200000 гривень. Орієнтовна реальна річна процента ставка 39,59%.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №631649374 від 13.05.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.02.2023 становить 57657,78 грн.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1049,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем на обґрунтування позовних вимог надано довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та пропозицію на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2021 року, втім з наданих письмових доказів вбачається відсутність підпису відповідача на зазначених документах на підтвердження акцепту.

З довідки про ідентифікацію встановлено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,ю з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між Банком та Кліентом, ідентифікований АТ «СЕНС БАНК». Втім, дана довідка не містить дати її підписання и не містить реквізитів договору про банківське обслуговування, а отже неможливо встановити здійснення акцепту договору позичальником ОСОБА_1 .

Отже, позивачем не надані належні докази того, що сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження, не підтверджені письмовими доказами, отже, за таких обставин суд вважає, що позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження за адресою: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, 03150, Україна, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер .

Суддя Ю. О. Калмикова