справа № 631/1501/23
провадження № 2/631/192/24
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я п о з о в н о ї з а я в и

16 серпня 2024 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у приміщенні суду матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення»,-

в с т а н о в и в:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла пзовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення» (а. с. 1 4).

Зазначений позов зареєстрований за вхідним № 6116/23-вх від 07.11.2023 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1501/23 (провадження № 2/631/616/23) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 1, 17).

Зважаючи на це та у відповідності до приписів частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів, відповідь на які отримано за вхідними № ЕП-2504/23-вх, № 6978/23-вх, № 6979/23-вх і № 6980/23-вх від 13.12.2023 року та № ЕП-2567/23-вх і № ЕП-2569/23-вх від 21.12.2023 року (а. с. 18 23, 24 27).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить:

-виселити ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1 ;

-виселити ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 ;

-виселити дітей подружжя ОСОБА_5 , 2019 року народження;

-зняти з реєстрації як ВПО за адресом: АДРЕСА_1 ,- ОСОБА_4 ;

-зняти з реєстрації як ВПО за адресом: АДРЕСА_1 ,- ОСОБА_3 ;

-зняти з реєстрації як ВПО за адресом: АДРЕСА_1 ,- дітей подружжя ОСОБА_5 , 2019 року народження;

-попередити ОСОБА_2 про відповідальність за неправдиві свідчення та за антиукраїнські висловлювання (а. с. 4).

Натомість при вирішенні в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, що обумовлюють обов`язкові для дотримання позивачем вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також документів, які до неї додаються.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 14.12.2023 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/1501/23 (провадження № 2/631/616/23) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення»залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а. с. 29 34).

На виконання приписів частини 6 статті 272 Цивільного процесуального кодексу України копію зазначеної ухвали надіслано позивачу для виконання за вихідним № 631/1501/23/163/2024 (а. с. 35).

Надіслана на ім`я позивача зазначена кореспонденція була вручена йому особисто, про що свідчить відмітка відповідального поштового працівника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 11.02.2024 року (а. с. 38).

Натомість станом на 16.08.2024 року позивач ОСОБА_1 недоліки своєї позовної заяви не усунув, однак звернувся в суд із письмовою заявою, зареєстрованою за вхідним 1078/24-вх, в якій просить справу за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення» повернути йому до відкриття првадження у справі (а. с. 39).

Частини 5 і 6 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України мовлять про те, що суд повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Також пунктом 3 частини 4 вказаної статті обумовлено, що заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про відкликання позовної заяви.

Про необхідність повернення позовної зави шляхом постановлення відповідної ухвали мовить й припис частини 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України, де чітко визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відтак, вирішуючи питання про повернення позовної заяви і доданих до неї документів внаслідок не усунення її недоліків у строк, встановлений судом та відкликання позовної заяви представником позивача до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, слід перш за все, виходить з того, що статтею 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає у тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Отже, звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Частиною 3 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Також, відповідно до змісту частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Здебільшого, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом вже згаданої вище статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Отже, як чітко обумовлює пункт 1 частини 1 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду є різновидом судового рішення.

З огляду на таке, відповідно до змісту пункту 3 частини 6 статті 272 вказаного кодифікованого процесуального акту України днем її вручення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З матеріалів справи із єдиним унікальним № 631/1501/23 (провадження № 2/631/192/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення» вбачається, що ухвала суду, постановлена 14.12.2023 року, про залишення позову без руху була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану у позовній заяві, та отримана ним у процесуальний спосіб (а. с. 35, 38).

Незважаючи на не усунення ОСОБА_1 недоліків позову у визначений відповідною ухвалою строк, ним у зазначений період часу надіслано до суду письмову заяву про повернення його позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення», яка за своєю правовою природою та юридичним навантаженням може вважатися заявою про її відкликання.

Отже, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вказане беззаперечно кореспондує із приписами чинного цивільного процесуального законодавства України, зокрема, тим, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів рівною мірою стосується й права такої особи на залишення відповідної заяви без розгляду та відкликання позову до відкриття провадження у справі.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання. При цьому ними в розумінні приписів частини 1 статті 42 та частини 1 статті 48 цього кодексу є сторони (позивач і відповідач) й треті особи.

Частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Натомість, з матеріалів цієї справи вбачається, що до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовною заявою «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення» звернулася фізична особа ОСОБА_1 .

Згідно із заявою, зареєстрованою за вхідним № 1078/24-вх від 19.02.2024 року, щодо повернення вказаної позовної заяви, убачається, що вона підписана та подана позивачем ОСОБА_1 особисто.

Відтак, беручи до уваги вище викладене, проаналізувавши всі наявні письмові докази з питань своєчасності та належності отримання ОСОБА_1 копії ухвали суду про залишення позову без руху, оцінюючи тривалість пробігу поштової кореспонденції та ураховуючи, що на дату прийняття цього судового рішення недоліки позову не усунуті, однак надійшла заява позивача про повернення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення», що за своєї правовою природою та юридичним навантаженням вважається заявою про відкликання позовної заяви до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що за таких обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований під єдиним унікальним № 631/1501/23 (провадження № 2/631/192/24) слід повернути позивачу.

Постановляючи ухвалу слід зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 125 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 17, 36, підпунктом «а» пункту 1 частини 1 статті 106 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); статтями 2 - 4, 17, 18, 175 - 177, 185, 187, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 і 6 статті 272, частиною 2 статті 352 і статтями 353 354 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення», зареєстровану під єдиним унікальним № 631/1501/23 (провадження № 2/631/192/24), повернути позивачу у справі разом із доданими до неї документами, залишивши в суді копію позову.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що повернення його позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для цього.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими до неї документами надіслати позивачу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко