Справа № 462/7673/23 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/811/392/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 січня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2023 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило стягнути із ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 56 330,97 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 грудня 2019 року.

Позов обгрунтований тим, що між АТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому був збільшений до 50000 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов?язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 23.08.2023 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 56330,97 грн, з яких 45537,65 грн заборгованість за тілом кредиту, 10793,32 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 45537,65 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 грудня 2019 року. В решті позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 2169,75 грн судового збору.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідач, при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, вчинивши дії спрямовані на виконання його умов. Крім цього, відповідачем 13.12.2019 було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, в тому числі і відсоткову ставку, тому нарахування заборгованості по відсотках здійснювалось банком відповідно до умов, вказаних у заяві. Таким чином, заборгованість за відсотками у розмірі 10 7932,32 грн підлягає стягненню з позичальника через неналежне виконання зобов`язаннь за кредтним договором.

Просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 10793,32 грн заборгованості за простроченими відсотками, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 13.12.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

13.12.2019 ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій визначені основні умови користування, зокрема, процентна ставка. У цій заяві також викладені Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 13-20).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.08.2023 становить 56330,97 грн, з яких 45537,65 грн заборгованість за тілом кредиту, 10793,32 грн заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження суми заборгованості також надано виписку за договором б/н, укладеним з ОСОБА_1 , за період з 13.12.2019 по 29.08.2023 (а.с. 54-68).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості суми процентів за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 13.12.2019 , яка підписана ОСОБА_1 , серед інших істотних умов кредитування, нарахування на отримані по кредиту кошти відсотків у таких розмірах: 43,2 % річних для карт Універсальна та 42,0 % річних для карт Універсальна Голд.

З урахуванням викладених умов договору, висновки суду першої інстанції про недоведеність банком вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитним коштами є помилковими, адже не враховують надані позивачем докази, а саме відповідні положення кредитного договору, згоду з якими позичальник підтвердив підписом.

Таким чином, доводи апелянта є обґрунтованими та з відповідача на користь банку слід стягнути не лише заборгованість по тілу кредиту, а й по прострочених відсотках у сумі 10793,32 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 10793,32 грн заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 13.12.2019.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

АТ КБ «Приватбанк» за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмір 2684,00 грн, позовні вимоги у частині стягнення процентів за користування кредитом підлягають задоволенню, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у повному обсязі.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 січня 2024 року в частині відмови у стягненні суми відсотків за кредитним договором скасувати, в частині стягнення судового збору - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором б/н від 13 грудня 2019 року у сумі 10 793,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви - в розмірі 2684,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено: 15.08.2024

Головуючий

Судді