ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 766/6740/23
Номер провадження: 22-ц/819/274/24
Головуючий у першій інстанції Булах Є.М.
Доповідач Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.

суддів: Базіль Л.В.

Бездрабко В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначило про те, що 23.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23 червня 2021 року, яка містить інформацію щодо реальної процентної ставки за кредитним договором (пункт 1.3).

При підписанні заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання послуг», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, та «Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито на ім`я відповідачки кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 15 000 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 34 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, однак в процесі користування кредитним рахунком вона не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.12. Умов та Правил сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 22 травня 2023 року має заборгованість - 41 955,56 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 34 230,86 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7 724,70 грн, які позивач просив суд стягнути із відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Суд стягнув із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.06.2021 року, що виникла станом на 22.05.2023 року, у розмірі 34 230,86 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, та судовий збір у сумі 2 189,88 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7 724,70 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, неналежного дослідження доказів, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють порушене заявником питання.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом та без наведення в рішенні будь-яких мотивів не врахував, що підписана ОСОБА_1 заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.06.2021 року містить всі істотні умови кредитування, в тому числі і щодо розміру та типу процентної ставки за користування кредитними коштами.

Банком надані суду первині бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором, надана виписка по карткових рахунках та розрахунок заборгованості, які є належними та допустимими доказами і підтверджують розмір кредитної заборгованості у спірних правовідносинах у витребуваному ним розмірі, однак проігноровані судом в частині стягнення заборгованості зі сплати процентів.

На думку скаржника, судом першої інстанції врахована усталена судова практика Верховного Суду, зокрема висновки суду касаційної інстанції, викладені в постановах від 23.12.2019 року у справі №572/1169/17, від 04.12.2019 року у справі №750/6058/17-ц, від 19.09.2019 року у справі від №127/7543/17, від 12.02.201920 року у справі від №382/327/18-ц, відповідно до яких узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за процентами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до вимог частини першої статті 369 ЦПК України, в редакції Закону від 19.06.2024 року №3831-ІХ, який набрав чинності 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову у цій справі (41 955,56 грн) менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2024 року становить 87 600 грн, та не віднесена статтею 274 ЦПК України до переліку справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції розглянув справу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималося вимог частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах цієї справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.06.2021 року шляхом підписання заяви-анкети. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

При цьому суд врахував, що фактично отримані та використані відповідачкою як позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті та застосувавши частину другу статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, зробив висновок про те, що відповідачка має повернути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34 230,86 грн.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами, тому законність та обґрунтованість висновків суду в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту в силу вимог статті 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється та відповідне обґрунтування щодо них у постанові не наводиться.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що 23.06.2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання сторонами заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Засвідчена позивачем копія заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка долучена до позовної заяви та досліджувалася судом першої інстанції, містить підпис кожної із сторін договору, в тому числі підпис відповідачки як позичальника, а також умови договору кредитування, які викладені на декількох аркушах з підписами сторін на кожному з них, відповідно до змісту яких сторони погодили такі умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; максимальна сума ліміту до 50 000 грн; строк договору - 12 місяців з пролонгацією, та строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; спосіб та строк надання кредиту на картковий рахунок (безготівковий); процентна ставка за межами пільгового періоду визначена у розмірі 42% річних; тип процентної ставки - фіксована; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84% річних.

Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, а згідно з пунктом 2.11.,2.12. Умов та правил сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд» (а. с. 17-26).

Протягом дії кредитного договору ОСОБА_1 користувалася кредитною картою «Універсальна» номер НОМЕР_1 , зі строком дії до липня 2025 року.

На день укладення договору ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт в сумі 15 000 грн, який 14.01.2022 року був збільшений до 34 000 грн, 27.07.2022 року зменшений до 33 810 грн, а 26.12.2022 року зменшений до 0 грн (а.с.15).

Випискою із рахунку за спірним договором підтверджено, що відповідачка користувалася кредитними коштами та періодично вносила кошти на погашення заборгованості. Остання транзакція нею вчинена 05.07.2022 року.

За наданими позивачем розрахунками станом на 22.05.2023 року її заборгованість за кредитним договором становить 41 955,56 грн, яка складається з 34 230,86 грн заборгованості за тілом кредиту та 7 724,70 грн заборгованості за простроченими відсотками.

При цьому розрахунок заборгованості за простроченими процентами зроблений у відповідності до погоджених сторонами умов кредитного договору у розмірі 42,0 % як для картки "Універсальна", яка отримана та використовувалася відповідачкою (а.с.7-8).

Розмір заборгованості відповідачка в процесі розгляду справи судом не оспорювала та не спростовувала.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що відносини сторін виникли із договору кредиту та регулюються параграфами першим і другим глави 71 ЦК України, а також Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин за часом їх виникнення, договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Приписами частини третьої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення; види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування ; необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг ; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом; попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту , тощо.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Норми статті 1056-1 ЦК України регламентують, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Досліджені судом докази свідчать, що сторони у письмовій формі узгодили умови кредитного договору, у тому числі сплату процентів, про що свідчить заява відповідачки про приєднання до Умов та правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк», підписана ОСОБА_1 , у якій, серед іншого, зазначено тип кредиту, розмір кредитного ліміту, тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, строк кредитування, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що сторонами не дотримано письмової форми кредитного договору, зокрема при визначенні розміру процентів, типу процентної стави та порядку їх сплати, не відповідають встановленим ним обставинам справи, які в оспореній частині рішення підтверджені позивачем належними та достатніми доказами.

Неправильно застосовано судом при вирішенні справи і частину другу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», редакція якої станом на 23.06.2021 року (день укладення договору кредитування) не діяла, так як втратила чинність з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування», що набрав чинності 10.06.2017року, та вказав, що всупереч цієї норми права банк не дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем тих умов, які вважав узгодженими банк.

Суд при цьому не звернув уваги на надані банком докази про виконання ним вимог Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлення відповідачки із паспортом споживчого кредитування, який відповідно до положень статті 9 наведеного Закону є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит і яка є необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Не спростовує доводів позивача щодо обов`язку відповідачки сплатити нараховані їй проценти за користування кредитом і та обставина, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису позичальника, оскільки такий підпис вона поставила у заяві про приєднання до Умов та правил, в якій (заяві) в свою чергу були викладені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 50 000 грн для карт «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту - без забезпечення; процента ставка - 42,0 % для карт «Універсальна» (пункт 1.3 Заяви); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, тощо.

Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідачка добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, невиконання яких щодо сплати процентів тягне за собою відповідне стягнення в судовому порядку.

Таким чином апеляційний суд вважає, що докази, наявні в матеріалах справи, зокрема, заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «ПриватБанк», довідка про видачу ОСОБА_1 кредитної картки, виписка за договором № б/н за період 23.06.2021року - 01.03.2023 року щодо боржника ОСОБА_1 про наявний рух коштів, довідка про зміни кредитного ліміту по картці, розрахунок заборгованості, свідчать про те, що відповідачка з самого початку укладення договору та отримання картки письмово була ознайомлена з умовами кредитування, в тому числі і з розміром відсоткової ставки.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши викладені у заяві умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

Враховуючи вищевикладене, наявні правові підстави для задоволення апеляційних вимог та стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 724,70 грн.

Наведена невідповідність висновків суду в оскарженій частині обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог про стягнення процентів та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за простроченими процентами в розмірі 7 724,70 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в результаті ухвалення судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення вимоги банку про стягнення заборгованості зі сплати процентів позовні вимоги АТ «ПриватБанк» є задоволеними у повному обсязі, рішення суду про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви, розмір якого визначено судом першої інстанції пропорційно розміру задоволених ним позовних вимог, підлягає зміні із збільшенням цього розміру із 2 189,88грн до 2 684грн.

Крім того із наведених вище підстав із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при поданні апеляційної скарги судовий збір у розмірі 4 026грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», яке знаходиться в м. Києві, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованість за процентами за кредитним договором б/н від 23 червня 2021 року в сумі 7 724,70 грн.

Це ж рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, збільшивши розмір визначених до стягнення із відповідачки на користь позивача судових витрат із 2 189,88грн до 2 684грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», яке знаходиться в м.Києві, вул.Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, витрати на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 4 026грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді: Л.В.Базіль

В.О.Бездрабко