"16" серпня 2024 р.
Справа № 642/2156/24
2/642/852/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.,

при секретарі Прийма Ф.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 3-і особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , квартирно-експлуатаційне управління м. Харків про зняття осіб із зареєстрованого місця проживання у службовому приміщенні

встановив:

Позивач - звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування службовим житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він проходить військову службу в ЗСУ та є наймачем вищевказаної квартири. ОСОБА_3 є його донькою, а ОСОБА_2 колишньою дружиною. Колишні члени родини декілька років не проживають за місцем реєстрації, кошти на утримання квартири та сплату комунальних послуг не надають, особистих речей в будинку не мають, житлом не цікавляться. Де перебувають наразі позивачу не відомо. Наявність реєстрації вказаних осіб перешкоджає позивачу оформити пільги які він має як військовослужбовець та учасник бойових дій. Департамент реєстрації ХМР відмовив позивачу у зняття колишніх членів родини з реєстрації в зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 30.04.24 року відкрито загальне позовне провадження.

Представником квартирно- експлуатаційного управління надіслано пояснення згідно до яких вони позов підтримують та просять задовольнити.

Департамент реєстрації ХМР з позовом не погодились. У відзиві пояснили що права позивача не порушували. Відмова у знятті з реєстрації відбулась у відповідності до діючого законодавства.

Ухвалою від 21.06.24р. закрито підготовче судове провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач свою позовні вимоги підтримав. Прохав зняти колишню дружину та повнолітню доньку з реєстрації за вказаною адресою.

Представник відповідача покладалась на розсуд суду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне:

Згідно до ордеру № 264 від 20.09.2007р. капітану ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб виділено окрему службову квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2024р. встановлено що вказана квартира належить Державі Україна. Рішенням виконавчого комітету Ленінської у м. Харкові ради від 03.07.2007р. вказана квартира включена до числа службових.

30.07.2014р. розірвано шлюб між позивачем та ОСОБА_2 згідно до рішення Ленінського р/с м. Харкова . Вказаним рішення встановлено що з січня 2014р. ОСОБА_2 разом з донькою пішли із сім`ї та мешкають окремо.

Протоколом № 118 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.05.2015р. винесено зміни у облікову справу ОСОБА_1 щодо складу сім`ї.

Довідкою про зареєстрованих у житловоми приміщенні осіб від 09.11.2023р. підтверджено що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Довідками про перевірку житлових умов від 07.09.23р. від 19.03.24р. встановлено що зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 колишні члени родини ОСОБА_2 (колишня дружина) та ОСОБА_3 (донька) на момент перевірки житлових умов не проживають в даній квартирі в утримання житла участі не беруть, іх особистих речей в квартирі не має.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Листом від 07.03.2024р. Департаментом реєстрації ХМР ОСОБА_1 було відмовлено у знятті з реєстрації колишньої дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 з посиланням на вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації встановлений Законом України «Про надання публічних ( електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядком Декларування та реєстрації місця проживання № 265 від 07.02.2022р., згідно до якого не передбачено такої підстави як звернення наймача а не власника.

Судом встановлено, оскільки підтверджується копією рішення Ленінського р/с м. Харкова від 30.07.2014р, довідками ВСП №№254 від 07.09.23р, 19.03.2024рр. що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2014р. зі спірною адресою не проживають. Особистих речей в квартирі не мають.

Довідкою ОКП БТІ м. Львів № 2/13091 встановлено що ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3 .

Доказів наявності перешкод у проживанні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірному приміщенні без поважних причин понад 9 років, у зв`язку з чим дійшов висновку про визнання їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст.405 ЦК України.

Згідно до п. 50 Порядку Декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022р № 265 , зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі .. 2) рішення суду , яке набрало законної сили , про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи .

Таким чином позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зніти ОСОБА_2 , 1977 р.н. та ОСОБА_3 , 2003 р.н. із зареєстрованого місця проживання (перебування) у службовому житловому приміщенні квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Б. Ольховський