КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/8745/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Желепа О. В., Мазурик О. Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Кулик С. В.

від 02 лютого 2024 року

у цивільній справі № 753/22656/23 Дарницького районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я та кримінальним правопорушенням

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати справу направити для продовження розгляду. Зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 12 січня 2024 р., він подав позовну заяву в новій редакції, вказавши що йому невідомі відомості щодо відповідача, а саме реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, та адреса електронної пошти.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви (позивачеві) заявникові розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 02 лютого 2024 р. в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітом про доставку до електронної скриньки позивача.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 02.02.2024 року в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, шляхом направлення на його адресу, зазначену в справі, копії ухвали про відкриття провадження з апеляційною скаргою, однак поштовий конверт був повернутий до суду з зазначеннями причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Правом подачу відзиву учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою Дарницького районного суду від 12 січня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу до 29 січня 2024 року усунути недоліки позовної заяви, яким суд визначив: неповні відомості передбачені п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України; не зазначення про наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); відсутність відомостей про наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України; не зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та відсутність підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав в порушення п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

26 квітня 2024 року на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 12 січня 2024 року позивачем була надана позовна заява у новій редакції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що після усунення недоліків позивач у позовній заяві не в повному обсязі вказав відомості про відповідача, а саме, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), та адресу електронної пошти.

Колегія суддів не може погодитись в з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Отже відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України зазначаються особою, що звертається із позовом, лише за умови, що такі відомості позивачу відомі.

Незазначення позивачем поштового індексу відповідача, як підставу повернення позовної заяви заявнику, колегія суддів вважає проявом надмірного формалізму, адже поштові індекси є відкритою інформацією оператора зв`язку Укрпошта, що здійснює поштові відправлення суду. Крім того, до відкриття провадження, виконуючи вимоги ч. 6 ст. 187 ЦПК, суд звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Вказана позивачем адреса може не збігатися із адресою державних реєстрів.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Апеляційний суд зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновку про повернення позовної заяви суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального закону.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, така ухвала підлягає скасуванню з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України знаправленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик