441/283/24 2/441/331/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Сорока М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

адвокат Радович Б.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 , просив стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 07.02.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивує тим, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою на АДРЕСА_1 . Відповідач участі у вихованні та утриманні дочки не бере, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, проживає окремо, дитину не відвідує, жодних коштів не дає. Вказав, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, отримує регулярний стабільний дохід. З огляду на наведене, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивачка не з`явилась, у заяві від 08.08.2024 позов підтримала повністю, просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів у розмірі 2 500 грн. 00 коп.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, заяви позивачки, відповідача, суд приходить переконання про таке.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Із копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 видно, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 441/877/19, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із змісту позовної заяви, із довідки Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області №1231 від 13.05.2021 вбачається, що дитина ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з позивачкою на АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7 і 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно Закону України«Про держаний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років станом на 2024 рік становить 3196 гривень.

Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є підставними, оскільки дитина проживає разом з нею, є на її утриманні, відповідач проживає окремо, разом з тим, суд бере до уваги заяву відповідача, в якій він згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2 500 грн. 00 коп., враховуючи також мінімально гарантований розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 ркоів й приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, вважаючи такий зараз достатнім вкладом відповідача у матеріальне забезпечення дочки.

Виходячи з вимог ст. 430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч. 1 ст. 192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. 12, 89, 133, 141, 200, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 07.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_2 на користь держави 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

В решті частини позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.08.2024.

Головуючий суддя Перетятько О.В.