П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

7 серпня 2024 року місто Київ

справа №362/4909/19

провадження№22-з/824/1119/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Немировської О.В., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Архіпова Олександра Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк", "Агенції адміністративних послуг", третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішень державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк", "Агенції адміністративних послуг", третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішень державного реєстратора.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Архіпов О.Ю. подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Архіповим О.Ю..

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Скасовано рішення прийняте державним реєстратором Верестуном О.І., КП "Агенція адміністративних послуг" Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46150202 від 26.03.2019 14:51:48, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214.

Скасовано рішення прийняте державним реєстратором Верестуном О.І., КП "Агенція адміністративних послуг" Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46827342 від 13.05.2019 12:53:05, на земельну ділянку площею 0,15га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:011:0114, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214.

Скасовано рішення прийняте державним реєстратором Верестуном О.І., КП " Агенція адміністративних послуг" Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46780211 від 08.05.2019 17:58:12, на земельну ділянку площею 0,0252 га, для ведення особистого селянського господарства,кадастровий №:01:011:0113, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Лісова, 20, за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214.

Стягнуто з АТ "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3457, 80 грн.

24 червня 2024 року через підсистему " Електронний суд" представник ОСОБА_1 - адвокат Архіпов О.Ю. подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути з АТ "Сенс Банк" на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомоги 20 000 грн.

В заяві зазначає, що в апеляційній скарзі позивач вказував, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги становить 23 457,80 грн., що складається із судового збору (3 457,80 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (20 000 грн.). На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України зробив заяву, що остаточний розрахунок та докази фактичного понесення таких витрат будуть надані після завершення розгляду апеляційної скарги. В апеляційній скарзі просив всі витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на АТ "Сенс Банк". Враховуючи задоволення апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 підписав з Адвокатським бюро "АРХІПОВА" акт про надання послуг та надає докази на підтвердження розміру понесених судових витрат в сумі 20 000 грн., які просить стягнути з АТ " Сенс Банк".

Заперечень щодо заявленого розміру судових витрат або клопотання про зменшення такого розміру судових витрат до суду не надійшло.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Архіпов О.Ю. доводи заяви підтримав, просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з АТ "Сенс Банк" на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомоги в розмірі 20 000 грн.

В судове засідання не з`явився представник АТ " Сенс Банк", який повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд", що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 2 серпня 2024 року, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Архіпова О.Ю., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність`встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.Разом із тим, чинним цивільно-процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.

"Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

Суд вважав, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.»

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Як убачається з матеріалів справи інтереси позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Архіпов О.Ю. на підставі договору №01-01/24 про надання правової допомоги від 15 січня 2024 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1398286 від 26 січня 2024 року.

15 січня 2024 року між Адвокатським бюро «Архіпова» (Адвокатське бюро) та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 01-01/24, відповідно до п. 1.1. якого Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту за його дорученням на умовах і в порядку, визначених даним договором, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу.

15 січня 2024 року між АБ "Архіпова" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, за умовами якої Адвокатське бюро зобов`язується надати правову допомогу щодо належного представництва інтересів клієнта ОСОБА_1 при апеляційному перегляді рішення Васильківського районного суду Київської області від 1 грудня 2023 року у справі № 362/4909/19, зокрема, підготувати та подати апеляційну скаргу, інші процесуальні документи, необхідні для розгляду справи, прийняти участь у судових засіданнях, отримати постанову суду (п. 1.1.).

Вартість правової допомоги Адвокатського бюро, що надається клієнту ОСОБА_1 згідно з цією додатковою угодою, становить 20 000 грн. та підлягає сплаті клієнтом Адвокатському бюро після підписання цієї додаткової угоди на підставі виставленого Адвокатським бюро рахунку (п. 2.1).

20 червня 2024 року сторони уклали акт про надання послуг (правової допомоги) за додатковою угодою № 1 від 15 січня 2024 року до договору № 01-01/24 від 15 січня 2024 року, яким затвердили детальний перелік та обсяги правової допомоги (послуг), наданої у період з 15 січня 2024 року по 19 червня 2024 року, та підтвердили відсутність претензій щодо якості, повноти та своєчасності їх надання.

Згідно акту надання послуг (правової допомоги) за додатковою угодою №1 від 15 січня 2024 року до договору №01-01/24 від 15 січня 2024 року, який складений 20 червня 2024 року та підписаний сторонами АБ " Архіпова" та ОСОБА_1 про те, що у період з 15 січня 2024 року по 20 червня 2024 року Адвокатське бюро надало, а клієнт ОСОБА_1 прийняв наступну правову допомогу (послуги): 15 січня 2024 року - ознайомлення з повним текстом судового рішення, вивчення матеріалів справи, аналіз релевантної судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції та процесуальної стратегії щодо апеляційного оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2023 року у справі № 362/4909/19, адвокатом витрачено 4 години часу; 26 січня 2024 року - підготовка та подання апеляційної скарги клієнта на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2023 року у справі 362/4909/19 до Київського апеляційного суду - адвокатом витрачено 8 годин часу; 15 травня 2024 року - підготовка та безпосередня участь у судовому розгляду апеляційної скарги клієнта на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2023 року у справі 362/4909/19 в приміщенні Київського апеляційного суду - витрачено 1 годину часу; 19 червня 2024 року - підготовка та безпосередня участь у судовому розгляду апеляційної скарги клієнта на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2023 року у справі 362/4909/19 в приміщенні Київського апеляційного суду - витрачено 1 годину часу.

З 26 січня 2024 року по 19 червня 2024 - моніторинг інформації по справі 362/4909/19, інформування клієнта про її хід та вчинені процесуальні дії - витрачено 2 години часу.

16 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 сплатив Адвокатському бюро повну вартість наданих послуг в сумі 20 000 грн., що підтвердження копією платіжної інструкції.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Враховуючи надані суду документи, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування заявлених представником позивача ОСОБА_1 витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Крім цього, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу у розрахунку сторони позивача фактично за складання апеляційної скарги (з урахуванням їх обсягу та наповнення змісту) та участь в судовому засіданні, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва.

Колегія суддів вважає, що з огляду на подані представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Архіповим О.Ю. процесуальні документи, доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи та виконані роботи, тривалість судового засідання в суді апеляційної інстанції, критерії обґрунтованості та пропорційності витрат відповідача до предмету спору (ч.3 ст. 141 ЦПК України), критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, обґрунтованими та справедливими є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн..

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Стягнути з Акціонерного товариства "Сенс Банк " на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3000 (три тисячі) гривень.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Додаткова постанова складена 15 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: О.В. Немировська

А.М. Стрижеус