ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4185/22

Провадження № 22-ц/4820/1599/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Деражнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька та визнання батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2022 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Деражнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька та визнання батьківства.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який 21 листопада 2015 року було розірвано. На момент розірвання шлюбу ОСОБА_5 була вагітна та через чотири місяці після розірвання шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , народила від нього доньку - ОСОБА_6 , про що Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі зроблено актовий запис про народження дитини №30 від 01.04.2016.

ОСОБА_1 вважає, що згідно зі статтею 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійним, походить від подружжя, проте з моменту народження доньки, відповідачка не дозволяла бачитись йому з дитиною та відмовлялась надати для ознайомлення свідоцтво про народження дитини, пізніше повідомила, що в свідоцтві про народження позивач не записаний батьком дитини.

У серпні 2020 року позивач звернувся до Городоцького РВ ДРАЦС із заявою про витребування повторного свідоцтва про народження ОСОБА_7 , однак отримав відмову, мотивовану тим, що у свідоцтві про народження він не вказаний батьком дитини.

Вказував, що після пред`явлення ним позову до ОСОБА_5 про визнання батьківства щодо ОСОБА_7 , відповідачка 26 січня 2021 року одружилась із ОСОБА_3 та спільно з ним 19 лютого 2021 року подала до Деражнянського відділу ДРАЦС заяву про визнання батьківства відносно дитини ОСОБА_7 , що стало підставою для включення до актового запису відомостей про батька, який не є біологічним батьком. Відтак, у актовий запис про народження ОСОБА_7 №30 від 01.04.2016 були внесені зміни, а саме: прізвище дитини виправлено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », в графі «по батькові дитини» виправлено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », у відомостях про батька дитини виправлено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », в графі «ім`я» виправлено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », в графі «по батькові» виправлено з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », в графі «громадянство» вказано «громадянин України», в графі «місце проживання» - « АДРЕСА_1 ».

ОСОБА_1 вважає, що наведені обставини порушують його законні права та інтереси дитини, оскільки позивач хоче мати рівні права та обов`язки з матір`ю дитини, брати участь у її вихованні, розвитку, утриманні та безперешкодно спілкуватись з нею, а донька для повного та гармонійного розвитку її особистості має право на любов, розуміння, увагу, моральну та матеріальну забезпеченість від обох батьків.

З врахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив: виключити з актового запису про народження, складений Деражнянським відділом ДРАЦС за № 30 від 01 квітня 2016 року відомостей про ОСОБА_3 , як про батька дитини; визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2022 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Упадова Д.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, відповідно до норм статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя, а тому з врахуванням того, що шлюб між позивачем та ОСОБА_5 було розірвано 21 листопада 2015 року, а донька ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак є дитиною, що походить від колишнього подружжя. Тобто батьком дитини є ОСОБА_1 . Однак, у свідоцтві про народження дитини апелянт не вказаний батьком доньки, що свідчить про те, що ОСОБА_5 під час реєстрації народження дитини вказала, що не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька та рішення суду, тому орган ДРАЦС здійснив запис про батька дитини за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька записали за її вказівкою.

Звертав увагу, що після пред`явлення позивачем позову до ОСОБА_5 про визнання батьківства щодо ОСОБА_7 , відповідач 26 січня 2021 року одружилась із ОСОБА_3 та спільно з ним 19 лютого 2021 року подала до Деражнянського відділу ДРАЦС заяву про визнання батьківства відносно ОСОБА_7 , що стало підставою для включення до актового запису відомостей про батька, який не є біологічним батьком. Тому, в актовий запис про народження ОСОБА_7 №30 від 01 квітня 2016 року були внесені зміни, а саме: прізвище дитини виправлено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », в графі «по батькові дитини» виправлено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ». У відомостях про батька дитини виправлено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », в графі «ім?я» виправлено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », в графі «по батькові» виправлено з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », в графі «громадянство» вказано «громадянин України», в графі «місце проживання» - « АДРЕСА_1 ».

Судом при ухваленні рішення не враховано неявку відповідачів до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та не застосовано наслідки ухилення від участі в експертизі, визначені ст. 109 ЦПК України.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задоволено частково. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. У письмовій заяві, поданій до апеляційного суду 06.08.2024, відповідачка ОСОБА_4 просила слухати справу у її відсутність.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_14 перебували у шлюбі, який 21 листопада 2015 року було розірвано, що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2020 року (а.с. 10 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_7 (а.с. 19 т. 1).

01 квітня 2016 року Відділом реєстрації актів цивільного Деражнянського районного управління юстиції здійснено актовий запис № 30 про народження ОСОБА_7 , батьками якої записані: мати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_16 .

Відомості про батька внесено на підставі заяви матері про народження дитини відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, яка на час народження дитини не перебуває у шлюбі.

21 січня 2021 року ОСОБА_15 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 (прізвище після одруження - ОСОБА_9 ).

19 лютого 2021 року на підставі заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання батьківства до актового запису про народження дитини № 30 від 01 квітня 2016 року було внесено зміни, а саме: прізвище дитини виправлено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », в графі «по батькові дитини» виправлено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ». У відомостях про батька дитини виправлено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », в графі «ім?я» виправлено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », в графі «по батькові» виправлено з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », в графі «дата народження» вказано « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в графі «громадянство» вказано «Громадянин України», в графі «місце проживання» - « АДРЕСА_1 » (а.с. 19-20).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Частина перша статті 122 СК України встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з двох частин: презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка.

Презумпція шлюбного материнства стверджує, що саме дружина народила дитину і саме ту дитину, яку вона забрала з пологового медичного закладу.

Згідно із презумпцією батьківства чоловіка, саме він є батьком дитини, народженої його дружиною. Презумпція батьківства чоловіка (шлюбного батьківства) поширюється на три групи дітей: 1) тих, які були зачаті і народжені в шлюбі; 2) тих, які були зачаті до шлюбу, але народжені в шлюбі; 3) тих, які були зачаті у шлюбі, але народжені після його припинення або визнання недійсним.

Відповідно до частини другої статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Отже, презумпція шлюбного батьківства стосовно третьої групи дітей діє протягом десяти місяців з моменту смерті батька, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 122 СК України, подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частина перша статті 135 СК України визначає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Частиною п`ятою статті 136 СК України передбачено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавством для подружжя передбачена можливість подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка батьком дитини (частина третя статті 122 СК України).

У даній справі така заява не подавалася.

Згідно із пунктом 18 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 (далі - Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та на час здійснення актового запису про народження ОСОБА_7 , якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем на громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 СК України (додаток 4). Графи актового запису про народження «Дата народження», «Місце народження» в розділі «Відомості про батька» у цьому випадку не заповнюються.

Пунктом 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та на час здійснення актового запису про народження ОСОБА_7 , передбачено, що якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п`ятим та сьомим цього пункту.

Зокрема, абзац другий пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та на час здійснення актового запису про народження ОСОБА_7 ), визначає, що якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв`язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. У цьому разі державна реєстрація народження проводиться у порядку, передбаченому абзацом четвертим пункту 17 цієї глави.

Звертаючись до суду, у позовній заяві ОСОБА_1 як на підставу позовних вимог посилався на положення статті 122 СК України та вказував на те, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, а дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Крім того, позивач у позовній заяві також звертав увагу на те, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року у справі № 673/1165/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_15 про визнання батьківства відмовлено з тих підстав, що ним обрано неефективний спосіб захисту. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 березня 2022 року вказане рішення суду першої інстанції змінено у мотивувальній частині та зазначено про те, що за змістом частини четвертої статті 128 СК України, на яку посилався позивач, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, а оскільки до актового запису внесено зміни до відомостей про батька дитини відповідно до статей 126, 134 СК України, то належним способом захисту є оспорення цього актового запису та встановлення батьківства позивача, але вже за участю фізичної особи, яка записана батьком дитини на час звернення до суду з таким позовом, як належного відповідача поряд з іншим відповідачем - матір`ю дитини, оскільки звернення до суду з таким позовом впливає на його права та інтереси.

Отже, ОСОБА_1 , у силу вимог закону, а саме статті 122 СК України, вважаючи себе батьком дитини ОСОБА_7 , знову звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Презумпція батьківства - це загальне правило, що відображає безумовне визначення походження дитини від свого батька. Традиційною та загальновживаною є презумпція батьківства чоловіка матері дитини, тобто в разі народження дитини у шлюбі до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним її матір`ю і батьком визначається подружжя.

У справі, яка переглядається, презумпція батьківства для дитини, яка була зачата у шлюбі, але народилася після його припинення, свідчить про те, що якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі.

Отже, ОСОБА_17 народила ОСОБА_7 27 березня 2016 року, тобто до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу з ОСОБА_1 , а тому, вважається, що саме останній є батьком дитини, що відповідає вимогам статті 122 СК України, Правилам державної реєстрації актів цивільного стану в Україні у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та на час здійснення актового запису про народження ОСОБА_7 , та відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_7 ( ОСОБА_18 ).

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного відповідачі не надали, презумпцію батьківства ОСОБА_1 відносно дитини не спростували, при цьому, заінтересованості до справи та встановлення істини у справі не проявляли, хоча справа перебуває в провадженні суду тривалий час з 21.02.2022.

Лише 06.08.2024 відповідачка ОСОБА_4 до апеляційного суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що задоволення позовної заяви негативно вплине на дитину, а саме її психологічний стан, оскільки їй відомо лише про одного батька, а саме відповідача ОСОБА_3 . До заяви ОСОБА_4 долучила копію висновку практичного психолога ОСОБА_19 від 30.07.2024.

Разом з тим, вказаний висновок психолога не є належним доказом у даній справі, оскільки, відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 ЦПК України, не містить інформації щодо предмета доказування у справі про визнання батьківства, і не свідчить про те, що визнання батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_20 , суперечитиме інтересам дитини та матиме негативні наслідки для дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 надав пояснення про те, що знав про вагітність ОСОБА_17 , він спілкувався з нею в період її вагітності, коли народилась ОСОБА_6 він провідував їх у пологовому будинку, спілкування між ними і надалі продовжувалось, при цьому, він був впевнений у тому, що є батьком дитини, і ОСОБА_4 не заперечувала даного факту, він ніколи не втрачав інтерес до дитини. Через певний період часу відповідачка стала перешкоджати у зустрічах з дитиною і повідомила про те, що у свідоцтві про народження дитини він не записаний батьком. Він звертався до органу Городоцького районного відділу ДРАЦС про повторне отримання свідоцтва про народження ОСОБА_7 , проте, йому було відмовлено, оскільки він не зазначений батьком дитини.

Верховний суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 336/1357/16-ц, провадження № 61-1452св20 вказав на право дитини знати свого батька […], а беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості).

Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не містить норми, котра б прямо передбачала право на батьківство. Водночас у багатьох рішеннях за статтею 8 розглядається дотична до нього проблематика, а саме пропорційність інтересів батька та матері при вирішенні питання про народження дитини.

ЄСПЛ у справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції - це захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною «повагою» до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (див. справу «Мікулич проти Хорватії» (Mikulic v. Croatia, № 53176/99) та справу «С. Х. та інші проти Австрії» (S.H. and Others v. Austria), № 57813/00).

Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (див., наприклад, справу «Келін та інші проти Румунії» (Calin and Others v. Romania), № 25057/11).

За статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову, апеляційної та касаційної скарг в сумі 8871,40 грн (1984,80+2957+3929,60) по 4435 грн 70 коп з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 ), складеного Деражнянським відділом ДРАЦС за №30 від 01 квітня 2016 року, відомості про ОСОБА_3 , як про батька дитини.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 4435 грн 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай