ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/534/24

Провадження № 22-ц/4820/1576/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 2 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 673/534/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 110 від 29.09.2007 року, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне призвіще « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

07 червня 2024 року ОСОБА_2 подав заяву, в якій просив надати строк для примирення шість місяців, оскільки він бажає зберегти сім`ю.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року клопотання відповідача задоволено, зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у зв`язку із наданням сторонам у справі строку на примирення тривалістю чотири місяці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі. В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги її категоричне заперечення щодо надання строку для примирення, оскільки в 2023 року в провадженні Деражнянського районного суду вже перебувала цивільна справа за її позовом про розірвання шлюбу і під час розгляду цієї справи судом надавався шестимісячний строк для примирення, однак примирення з відповідачем так і не відбулося. Про ці обставини вона повідомляла суд при розгляді вже даної справи і вказувала що подальше збереження шлюбу вже категорично суперечить її інтересам, однак суд не прийняв до уваги вказаних обставин. Апелянтка зауважує, що оскільки поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, суд першої інстанції при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства повинен був застосувати положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб, а також заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу, однак не зробив цього. Відтак апелянтка вважає, що висловлена нею у заяві категорична незгода на примирення була безпідставно неврахована судом першої інстанції, а ухвала про зупинення провадження суперечить вимогам ст. 24 СК України.

Заслухавши доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 29 вересня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через відсутність взаєморозуміння спільне життя у сторін не склалося, вони не проживають разом більше ніж півроку, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільне господарство. За вказаних обставин, позивачка просила суд не надавати сторонам строк для примирення та розірвати укладений між ними шлюб.

Заперечуючи щодо розірвання шлюбу, відповідачем було подано до суду заяву про надання строку на примирення тривалістю шість місяців. В обґрунтування наявності підстав для надання строку на примирення, відповідач посилався на те, що він бажає зберегти сім`ю.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував вищевказані пояснення відповідача, та, зважаючи та тривалий термін перебування сторін у шлюбі, надав останнім строк для примирення тривалістю чотири місяці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Як зазначено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Виходячи з наведених норм процесуального права, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду. Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

Враховуючи наведені обставини справи та положення законодавства, а саме обставини заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, наявність у подружжя двох неповнолітніх дітей, причини, зазначені в позовній заяві позивачем у позові, які не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливе, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про надання терміну для примирення тривалістю чотири місяці та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі, що є обов`язком суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, не є втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Незгода з цим позивачки, про яку вона вказує в апеляційній скарзі, за наявності клопотання іншого з подружжя, який бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін. Тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення щодо надання строку на примирення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова