Справа № 946/6826/22
Провадження № 2/946/1258/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що співробітники АТ КБ «Приватбанк» повідомили його, що він є боржником за кредитним договором та виконавчим провадженням. Раніше ніяких документів, які би стосувалися боргу від банку, судів, виконавчої служби або нотаріусів він не отримував. У зв`язку із своєю роботою позивач часто буває у відрядженнях та відсутній вдома. Позивач звернувся до Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, у якій просив ВДВС повідомити його чи відкриті відносно нього, як боржника, виконавчі провадження про стягнення боргу на користь Приватбанку. У разі якщо такі провадження існують, просив надати матеріали цих проваджень йому для ознайомлення та надати йому копію виконавчого документа, згідно якого він є боржником перед банком. На початку травня, поштою на адресу позивача надійшла відповідь з ВДВС від 22.04.2022 року № 11511, в якій було зазначено, що на примусовому виконанні у ВДВС двічі перебував виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. від 05.07.2017 року №7260 про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмiрi 132 056,87 грн. У відповіді ВДВС вказано, що вищевказаний виконавчий напис виконувався в рамках таких виконавчих проваджень: №55554702 від 17.01.2018 року, яке було завершено 26.06.2018 року на підставі п.2 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; № 57259738 вiд 20.09.2018 року, яке було завершено 28.11.2018 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». ВДВС повідомив, що станом на 21.04.2022 pоку у ВДВС не перебуває на виконанні вищевказаний виконавчий напис та зазначено про те, що матеріали вищевказаних виконавчих проваджень були знищені у зв`язку із закінченим строків їх зберігання, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», що затверджені Наказом МЮУ вiд 07.06.2017 року № 1829/5. 3 цих підстав надати матеріали вищевказаних виконавчих проваджень для ознайомлення ВДВС не може. Також у відповіді на заяву позивача ВДВС вказує, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходяться копія виконавчого напису нотаріуса та заяви банку про відкриття виконавчих проваджень, iншi матеріали ВП № 55554702 та ВП № 57259738 у АСВП відсутні. Таким чином, тільки на початку травня 2022 року позивач дізнався про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив 05.07.2017 року виконавчий напис №7260, у зв`язку із чим просить суд поновити йому строки на оскарження вказаного виконавчого напису. Ознайомившись із виконавчим написом позивач зробив висновок про те, що його вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок він має бути скасований судом, з наступних підстав. Згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, вчинення виконавчого напису здійснюється лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, однак, кредитний договір, у якому боржником є позивач, не був посвідчений нотаріально, а заборгованість не є безспірною. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис №7260, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., 05.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 132 056,87 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2019 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7260, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 05.07.2017 року про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 червня 2016 року у розмірі 132056,87 грн., стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с.24-26).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2023 року заочне рішення суду від 10.04.2019 року скасовано (а.с.68-69).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с.66).

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У заяві від 31.03.2023 року (а.с.31-40) про перегляд заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2023 року представник АТ КБ «Приват Банк» вказав, що позивач, нехтуючи вимогами ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, не надав до суду доказів, які б спростували наявність заборгованості за кредитним договором, або докази, які б вказали на те, що сума зазначена при вчиненні виконавчого напису відрізняється від дійсної. Тому, вважаємо, що судом не в повному обсязі досліджено надані докази у справі, що призвело до ухвалення помилкового незаконного та необґрунтованого висновку суду. Також суд при ухваленні рішення зазначив про те, що в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак, враховуючи, що договір на сьогоднішній момент діє та заборгованість не погашена, то строк давності повинен застосовуватися як до подій, що не припинилися. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, банком все одно норма цієї статті не порушена. Оскільки згідно зі статтею 251 Цивільного Кодексу України «Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення», відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України «Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок». У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п.9.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позивачем на сьогоднішній день не виконано. Більш того особа зловживає своїм правом на звернення до суду за для ухилення від виконання договірних обов`язків. Ґрунтуючись, на вище викладеному можна зробити висновок, що договір досі чинний, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, це право виникає до тих пір доки договір є чинним.

24.05.2023 року позивач надав суду заперечення (а.с.57-58) на заяву про перегляд заочного рішення суду, в яких вказав, що відповідач отримував судові повістки та інші процесуальні документи, включно із позовною заявою, але ніяким чином не реагував на них. Заочне рішення суду обґрунтоване та законне, оскільки виконавчий напис №7260, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 05.07.2017 року скасовано судом на підставі того, що, по-перше, кредитний договір між ним та банком не був нотаріально посвідчений, як цього вимагає постанова Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 вказано, що «Таким чином, постанова N 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17, зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затверджено постановою КМУ від 26.11. 2014 року № 662) було внесено 22 лютого 2017 року. Отже, з 22 лютого 2017 року виконавчий напис має бути вчинено нотаріусом тільки у разі якщо кредитний договір посвідчено нотаріально. В даному випадку кредитний договір № б/н від 06.06.2016 року не було засвідчено нотаріально, а тому виконавчий напис, що було вчинено 05.07.2017 року, є незаконним та має бути скасованим судом. По-друге, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», в якій вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншi вiдповідальності боржника перед стягувачем. Вiдповідно до правової позиці Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14- 84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 18) та вiд 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. По-третє, крім того, у постанові Верховний Суд від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20 вказано, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний запитувати вчиненні виконавчого напису нотарiyс зобов`язаний боржника щодо безспірностi заборгованості. Ніяких листів від нотаріуса позивач не отримував, з боргом який встановив нотаріус він не згодний. Кредит він не брав, а кошти з банківської карти були зняті не ним, а шахраями, про що він повідомляв банк ще у 2016 році. Таким чином, підстав для скасування заочного рішення по справі № 946/6826/22 від 28 лютого 2023 року немає, оскільки позивач не довів поважність причин неявки у судове засідання та не подання відзиву на позовну заяву, а крім того, ніяких законних підстав залишення у силі вказаного виконавчого напису немає. Ніякого сенсу заново розглядати справу немає, оскільки виконавчий напис видано в порушення норм пояснення законодавства. З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 288 ЦПК України, просить суд відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 28 лютого 2023 року по справі № 946/6826/22.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7260, яким запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 06.06.2016 року. Строк, за який провадиться стягнення 378 днів, а саме: з 06.06.2016 року по 19.06.2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 130256,87 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51092,73 грн., нарахованих відсотків у розмірі 38720,31 грн., нарахованої пені у розмірі 33764,93 грн.. а також, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6178,90 грн. Витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. (а.с.10).

Згідно письмового повідомлення Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.04.2022 року №11511 на примусовому виконанні у ВДВС двічі перебував виконавчий напис нотаріуса від 05.07.2017 року №7260 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмiрi 132056,87 грн. Вищевказаний виконавчий напис виконувався в рамках таких виконавчих проваджень: №55554702 від 17.01.2018 року, яке було завершено 26.06.2018 року на підставі п.2 ч. 1ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»; № 57259738 вiд 20.09.2018 року, яке було завершено 28.11.2018 року на підставі п.2 ч. 1ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 21.04.2022 pоку у ВДВС не перебуває на виконаннi вищевказаний виконавчий напис. ВДВС були знищені виконавчі провадження у зв`язку із закінченим строків їх зберігання, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», що затверджені Наказом МЮУ вiд 07.06.2017 року № 1829/5. 3 цих підстав надати матеріали вищевказаних виконавчих проваджень для ознайомлення ВДВС не може. Однак, в автоматизованій системі виконавчого провадження знаходяться копія виконавчого напису нотаріуса та заяви банку про відкриття виконавчих проваджень, iншi матеріали ВП № 55554702 та ВП № 57259738 у АСВП відсутні (а.с.9).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Однак, відповідач АТ КБ «Приватбанк» не надав суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом. Крім того, враховуючи, що позивач стверджує, що кредитний договір ним не укладався, відповідач не надав навіть копію кредитного договору та інших документів кредитної справи. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» також доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису суду не надав.

В матеріалах справи відсутні й докази належного направлення відповідачем й отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Отже, відповідачем не надано суду доказів надсилання вимоги про усунення порушень і не надано документів, що підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Вищевказану правову позицію було також підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 05.07.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

Враховуючи положення ст.88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині.

В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись, ст.ст. 16, 18, 253, 258, 261, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5,12, 13,76, 81, 141, 259, 263-265, 267 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7260, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олегович 05 липня 2017 року про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 червня 2016 року у розмірі 132056,87 грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевьского, буд 1Д, , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко