Справа № 331/2038/24
Провадження № 2/331/2415/2024
УХВАЛА

19 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Антоненко М.В., перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вимогам статей 175, 177 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 25.04.2024 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст. 185 ЦПК України, а саме в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 177 ЦПК України позивачем не сплачений судовий збір.

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки.

26.04.2024 року до канцелярії суду, через систему електронний суд, представником позивача ОСОБА_3 було подано заяву про усунення недоліків. Крім того, до заяви було долучено квитанцію по сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 01.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 01.05.2024 року, представником позивача адвокатом Стариченко М.П. було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 01.05.2024 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.08.2024 року пеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стариченка Миколи Петровича задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року у цій справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У постанові Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 05.08.2024 року зазначено, що суд суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву позивачу, порушивши при цьому приписи ч. 2 ст. 185 ЦПК України щодо незазначення в ухвалі від 25.04.2024 року про залишення позовної заяви без руху точну суму судового збору, яка підлягала сплаті позивачем.

16.08.2024 року до канцелярії суду з Запорізької апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Перевіркою відповідності позову та доданих до нього документів вимогам статей 175 і 177 ЦПК України встановлено наступне.

В порушення вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 177 ЦПК України позивачем не сплачений судовий збір.

Сплачений представником позивача ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. є таким, який сплачений не у повному обсязі, а сплачений як судовий збір за подання заяви немайнового характеру.

Як слід з матеріалів позовної заяви, представник позивача адвокат Стариченко М.П. просить суд позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 депозитні кошти на рахунках у АТ КБ «Гіриватбанк» та AT "Державний ощадний банк України". Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини банківських вкладів, що знаходяться на рахунках в АТ КБ «Гіриватбанк» та AT "Державний ощадний банк України". Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати. При цьому зазначає ціну позову, яка становить 784428,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому приходжу до переконання, що вищезазначений позов є позовом майнового характеру, та позивачем повинен бути сплачений судовий збір у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме у розмірі 7844, 43 грн. Однак позивачем лише сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Тому приходжу до переконання, що позивач повинен доплатити суму судового збору у розмірі 6633, 23 грн.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року).

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Недотримання позивачами приписів ст. ст. 175, 177 ЦПК України, згідно з ст. 185 ЦПК України, є підставою для залишення позову без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення недоліків, роз`яснивши, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: М.В. Антоненко