КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року

місто Київ.

Справа № 759/4848/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12203/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинськогорайонного суду міста Києва від 18 червня 2021року (ухвалено у складі ОСОБА_2 )

у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому

ВСТАНОВИВ

У березні 2021 року представник позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 100920,00 грн. та судового збору 2 102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини.

07.10.2018 року на перехресті вул. Тулузи-б-р Р.Роллана в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 12 квітня 2019 року постановою Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП. В результаті ДТП, автомобіль «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 був пошкоджений. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За послуги ФОП «Дикий та партнери» Позивач поніс витрати в розмірі: 920,00. За Звітом про оцінку транспортного засобу № 1556, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ПДВ складає: 156 647,73 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому відшкодована не була. 15.01.2019 року відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про «ОСЦПВ», потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (заява від 15.01.2019). 11.05.2019 року керуючись ст. 35 та пп. а) п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про ОСЦПВ». потерпілий подав позивачу Заяву про відшкодування шкоди. На підставі Наказу № 6410 від 01.07.2019 року позивач відшкодував ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі: 100 000,00 грн. Таким чином позивач поніс збитки на загальну суму 100920,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року задоволено позов частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 16 травня 2024 року подав напряму до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки висновок суду першої інстанції про те, що на момент ДТП цивільно-правову відповідальність відповідача не була застрахована не відповідає дійсним обставинам, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права.

На момент ДТП, яка мала місце 07.10.2018 року на перехресті вул. Тулузи-б-р Р.Роллана в м. Києві за участю відповідача, його цивільно-правова відповідальність була застрахована, що підтверджується полісом №АМ/0486068 19.04.2018 року та листом ПрАТ "АСК "Омега" від 07.05.2024 року вих. № 78 (відповіддю на мій адвокатський запит).

Так, відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0486068 від 19.04.2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" 19.04.2018 року було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до умов якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю/здоров`ю складала 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн. Розмір франшизи - 2 000 грн. Забезпечений транспортний засіб Opel Vectra 1,8 s, номерний знак НОМЕР_3 . Строк дії договору з 20.04.2018 року до 19.04.2019 року. Вказує, що під час складання інспектором патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач пред`явив інспектору патрульної поліції поліс обов`язкового страхування.

Зазначає, що відповідач не був обізнаний про перебування справи у провадженні суду та про ухвалення оскаржуваного рішення, а тому не міг надати свої заперечення та вищенаведені докази.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

10 червня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача на апеляційну скаргу, якою просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Зазначає, що відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача, державний номерний знак транспортного засобу останнього є НОМЕР_4 , тоді як у полісі, наданому відповідачем застраховано автомобіль державний номерний знак якого є НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до Закону № 3831-ІХ від 19 червня 2024 року апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно із ч. 1. ст. 369 ЦПК України , апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, дату подачі апеляційної скарги розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_1 07.10.2018 року приблизно о 20.15 годин, в м. Києві, на перехресті вул. Тулузи - б-р Р. Роллана, керуючи автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху повертаючи ліворуч на вул. Тулузи не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_5 , водій ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР.

ОСОБА_1 визнано винним у вищенаведеному ДТП згідно постанови Святошинського районного суду м.Києва від 12.04.2019 р. (а.с. 5).

На час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому ОСОБА_3 , як власник транспортного засобу, яким керувала потерпіла у ДТП особа, звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування збитків (а.с. 20).

Відповідно до звіту від № 1556 від 28.01.2019 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_5 складає 156647,73 грн. (а.с.8-14).

Згідно платіжного доручення № 967307 від 02.07.2019 р. потерпілому позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. (а.с. 23).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу 10000,00 грн. витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 є винним у вчиненні ДТП, на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

12 березня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як свідчать матеріали справи, копія зазначеної ухвали разом з копією позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на поштову адресу (а.с. 36) за місцем реєстрації останнього, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 32). Конверт з вказаними документами був повернутий до суду, у зв`язку з «закінченням терміну зберігання». Повторно копії ухвали та позову відповідачу не направлялись.

За правилом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Статтею 190 ЦПК України передбачено надіслання копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів, а саме ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Неповідомлення судом учасників процесу про розгляду справи є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 3 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що повернення конверту з відміткою за закінченням терміну зберігання не може вважатися належним повідомленням учасника справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки це не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Згідно постанови Верховного Суду України від 27.03.2019 року у справі № 201/6092/17 у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Виходячи з наведеного, у даній справі суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав для ухвалення рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, чим позбавив останнього реалізувати свої процесуальні справи, в тому числі подати докази наявності в нього страхового полісу.

Внаслідок такого розгляду справи суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Отже, доводи відповідача про його неналежне повідомлення про розгляд справи в порядку письмового провадження, що призвело про порушення його прав на ефективний і справедливий судовий захист, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Згідно із абзацом 2 частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи(частина друга статті 376 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин районний суд не дотримався умов проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та ухвалив рішення в цій справі з порушенням вимог процесуального законодавства, а відтак оскаржуване рішення суду першої інстанції в з наведених вище мотивів не може бути залишене в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Щодо розгляду заявлених позовних вимог:

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно із п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Матеріали справи свідчать про те, що транспортний засіб «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , на момент ДТП був забезпечений договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0486068 від 19 квітня 2018 року, укладений із АСК «ОМЕГА». Зазначений договір був чинним на час ДТП.

Відповідно до ст. 49.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно пп.38.2.1. п.38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять доказів звернення потерпілої особи ОСОБА_5 до АСК «ОМЕГА», де було застраховано автомобіль «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді АСК «ОМЕГА» (з урахуванням уточнень відповідно до листа від 02.07.2024 року (а.с. 80)) 09.10.1918 р. до АСК «ОМЕГА» від страхувальника ОСОБА_1 надійшло повідомлення про страховий випадок який настав 07.10.2018 р. в м. Києві (дорожньо- транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля Opel Vectra. p.R. НОМЕР_6 та автомобіля Mercedes. р.н. НОМЕР_7 . Далі протягом усього часу до АСК «ОМЕГА» не надходило жодних документів про підтвердження страхового випадку (ДТП) як від страхувальника так і від потерпілої сторони. 06.03.2020 року АСК «ОМЕГА» прийняла рішення про закриття страхової справи на підставі п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с. 59)

Звернення потерпілої особи до Моторного (транспортного) страхового бюро України було передчасним, оскільки доказів визнання недійсним договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0486068 від 19 квітня 2018 року, чи наявності обставин, які б свідчили про те, що він є нікчемним, у розумінні статті 215 ЦК України, - позивачем суду не надано.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Крім того до суду позивачем не було надано доказів на підставі чого позивач вважав відповідальність відповідача незастрахованою, не надано довідок або витягів з реєстрів про наявність або відсутність таких відомостей.

Та обставина, що на час ДТП транспортний засіб «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , на момент ДТП був забезпечений договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0486068 від 19 квітня 2018 року, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ до відповідача.

Посилання позивача на те, що у полісі, наданого відповідачем, застраховано інший транспортний засіб, ніж той, яким керували на момент ДТП, а саме транспортний засіб «Опель», державний номерний знак НОМЕР_8 , не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Відповідно до полісу №АМ/0486068 від 19 квітня 2018 року ним було забезпечено транспортний засіб «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Аналогічний транспортний засіб був зазначений у постанові про притягнення до автомобільної відповідальності ОСОБА_1 , у заяві потерпілої особи до МТСБУ про відшкодування шкоди та у претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу. Державний номерний знак НОМЕР_8 фігурує лише у відповіді АСК «ОМЕГА» до представника відповідача, однак відповідно до послідуючої відповіді юридичної компанії, невірний реєстраційний знак автомобіля було вказано помилково.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, наявні підстави для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, у розмірі 3 405 грн. (а.с.56).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255, 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро Українина користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська