Справа № 496/8129/23
Провадження № 2/496/1201/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 630647224 від 01.06.2017 року у розмірі 144962 грн 10 к. та судові витрати у розмірі 2684 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.06.2017 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 630647224. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 144962 грн 10 к.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань 30.11.2022 року.

02.04.2024 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву у якому вона просила відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що нарахування заборгованості позивачем по кредитному договору № 630647224 від 01.06.2017 року є безпідставним та помилковим. Позивачем не надано пояснень щодо суми заборгованості кредиту у сумі 144962 грн 10 к. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей позов не може бути задоволений, оскільки він не обґрунтований, а позовні вимоги не доведені. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше) тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Позивачем не доведено, що саме з долученими до позовної заяви умовами та правилами надання банківських послуг, під час підписання угоди, була ознайомлена відповідачка. Відповідачка вважає, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження погашення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Приймаючи до уваги заяви представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також, за змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2017 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 630647224 (а.с. 4). Відповідно до зазначеного договору (оферта) наявні наступні умови кредитування:

п. 3.1 оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної лінії та відкриття Відновлюваної кредитної лінії, ліміт відновлюваної кредитної лінії встановлений у розмірі 200000,00 грн;

п. 3.1.1 оферти, сума кредитного ліміту встановлена на картку за погодженням складає 7000,00 грн, та не може перевищувати 200000 грн;

п. 3.2 оферти, процентна ставка за користування коштами відновлюваної кредитної лінії складає 26,00% річних, строк дії кредитної картки 3 роки з моменту випуску;

п. 8 оферти, відповідачкою зазначено, що підписанням цієї оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії вона беззаперечно підтвердила, що попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту, з урахуванням реальної процентної ставки та значеннями абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, які їй роз`яснені, зрозумілі та не потребують додаткових тлумачень та з якими вона цілком згодна. Вона ознайомлена з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями.

Відповідно до акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, підписаного відповідачкою 01.06.2017 року (а.с. 4 зворотній бік), оформлено продукт «Максимум-готівка» та відкритий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випущено міжнародну платіжну картку строком на 3 роки. Встановлений ліміт відновлюваної лінії 7000,00 грн, який не може перевищувати 200000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії 26%. Сума обов`язкового мінімального платежу у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за відновлюваною кредитною лінією.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, загальна заборгованість, згідно кредитного договору (оферти) № 630647224 від 01.06.2017 року, станом на 28.02.2023 року складає 144962 грн 11 к., а саме: заборгованість за тілом кредиту 87066 грн 76 к., прострочене тіло кредиту 52560 грн 41 к., відсотки за користування кредитом 1697 грн 76 к., відсотки за прострочену заборгованість 3637 грн 18 к. (а.с. 10).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідачки 05.06.2023 року направлялась досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишена відповідачкою без реагування (а.с. 47-52).

З матеріалів справи вбачається, що банком на підтвердження обґрунтування позову надано виписку по рахунку за кредитною карткою за договором № 630647224 від 01.06.2017 року за період з 01.06.2017 року по 28.02.2023 року, відкритим на ім`я відповідачки. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачкою кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації рахунку зі зняття грошових коштів, розрахунками в торговельних мережах, збільшення лімітного кредиту, погашення заборгованості (а.с. 11-46).

Тому, виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках кредитного договору (оферти), відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором (офертою), а тому, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту.

Дана позиція викладена у постанові від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у постанові від 30.08.2019 року у справі №353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду.

Ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу приписів ст. 638 ЦК України договір, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідачка підписуючи оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії від 01.06.2017 року прийняла та погодилась з його умовами.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Суд критично відноситься до твердження відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з правилами банківського обслуговування, оскільки це спростовується доказами наданими позивачем. Крім того, як встановлено в судовому засіданні відповідачка на протязі окремого періоду здійснювала платежі за вказаним кредитним договором.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачкою по справі суду не надано.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 630647224 від 01.06.2017 року, та те, що відповідачка належним чином не виконала умови оферти, допустила прострочення платежів, направлення позивачем відповідачці Вимоги про виконання грошових зобов`язань за договором оферти та надання можливості позичальнику добровільно врегулювати заборгованість за кредитом протягом 30 днів, та не надання відповідачкою суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 144962 грн 10 к.

З меморіального ордеру № від 12.07.2023 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 612, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місце знаходження - 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) заборгованість за кредитним договором № 630647224 від 01.06.2017 року, яка станом на 22.01.2023 року складає 144962 грн 10 к., а саме: заборгованість за тілом кредиту 87066 грн 76 к., прострочене тіло кредиту 52560 грн 41 к., відсотки за користування кредитом 1697 грн 76 к., відсотки за прострочену заборгованість 3637 грн 18 к.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місце знаходження - 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) судовий збір у розмірі 2684 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 20 травня 2024 року

Суддя Л.О. Пендюра