КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4217/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 червня 2018 року о 19:00 год. на перехресті бул. Дружби Народів та вул. Курганівська у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобіль «Nissan Teana», що належить позивачу на праві власності, отримав механічні ушкодження.

Винним у скоєнні вказаної ДТП є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») відповідно до договору (полісу) № АК8278864, у зв`язку з чим позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, проте страхова компанія не виконала своїх зобов`язань і не здійснила страхову виплату у встановлений законом строк.

З метою визначення вартості завданого матеріального збитку позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , який 24 жовтня 2018 року провів оцінку транспортного засобу та склав звіт № 621/10-18 від 25 жовтня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 27 798,21 грн. Вартість виготовлення звіту становить 1 500 грн.

Оскільки страховик своєчасно не виплатив страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, у нього також виник обов`язок за період з 05 липня 2018 року по 01 травня 2019 року виплати позивачу пеню, яка передбачена статтею 992 ЦК України, пунктом 37.2 статті 37 Закону № 1961-IV, та інфляційній втрати і 3 % річних відповідно вимог статті 625 ЦК України.

Окрім того, затягування з боку відповідача процесу виплати страхового відшкодування завдало позивачу моральної шкоди, що полягала у душевних хвилюваннях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідності докладання додаткових зусиль для вирішення питань щодо відшкодування заподіяних збитків, а також неможливості використовувати майно. Розмір моральної шкоди позивач оцінив виходячи із 5 % від суми майнової шкоди.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 27 798,21 грн, 1 500 грн за проведення оцінки вартості матеріального збитку, штрафні санкції за несвоєчасне виконання обов`язків за договором страхування (пеню, інфляційні втрати та 3 % річних) у загальному розмірі 7 852,86 грн, моральну шкоду у розмірі 1 782,55 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року замінено відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» на його правонаступника - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»(далі - ПрАТ «СК «АРКС»).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 22 814,92 грн та судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, ПрАТ «СК «АРКС» в особі представника за довіреністю - Заруцької І.О. звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що відповідно до вимог статей 12, 22, 29, 34, 36 Закону № 1961-IV ПрAT «СК «АРКС» у повному обсязі виконало свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу за фактом пошкодження його транспортного засобу «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП, що мала місце 04 червня 2018 року.

Розмір страхового відшкодування було розраховано наступним чином: 6 983,29 - 2 000 = 4 983,29 грн, де: 6 983,29 - вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу без ПДВ відповідно до звіту № 283/18 про оцінку вартості майнової шкоди від 27 червня 2018 року; 2 000 - франшиза за полісом.

Проте, зазначені обставини при ухваленні рішення судом першої інстанції враховані не були, як і те, що полісом № АК8278864 від 29 березня 2018 року була передбачена франшиза у розмірі 2 000 грн, яка безпідставно стягнута зі страховика.

Також суд залишив поза увагою та не надав жодної правової оцінки поданому в процесі розгляду справи висновку експерта № 212В автотоварознавчого дослідження по цивільній справі № 757/33824/19-ц, складеному на замовлення ПрАТ «СК «АРКС» 24 жовтня 2019 року судовим експертом Шаповаловим В.І., який є належним і допустимим доказом, який встановлює розмір завданого ОСОБА_1 матеріального збитку.

Відповідно до вказаного висновку експерта № 212В від 24 жовтня 2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 ,в цінах станом на 04 червня 2018 року без врахування ПДВ становить 8 105,38 грн.

Таким чином, якби були підстави для доплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням в ДТП 04 червня 2018 року автомобіля позивача, сума такої доплати не могла перевищувати 1 122,09 грн (8 105,38 - 4 983,29 - 2 000).

Натомість, наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 621/10-18, складений 25 жовтня 2018 року оцінювачем ОСОБА_5 , який суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення, не відповідає вимогам закону, має ряд недоліків та не може бути прийнятий до уваги при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП.

Зокрема, вказаний звіт № 621/10-18 від 25 жовтня 2018 року складений оцінювачем ОСОБА_5 без виклику зацікавлених осіб для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу і за цінами станом на дату його виготовлення, а не на дату ДТП; вартість матеріального збитку визначена з урахуванням податку на додану вартість без окремого зазначення суми ПДВ на змінні матеріали та складники; оцінку проведено через значний проміжок часу після ДТП, протягом якого транспортний засіб міг отримати інші пошкодження; до звіту включена необґрунтована заміна деталей, пошкодження яких не відноситься до ДТП від 04 червня 2018 року та пошкодження яких не було виявлено під час огляду представником страховика (корпус лівого дзеркала, демпфер переднього бампера, підкрилок переднього лівого колеса, молдинг переднього бампера лівий, кронштейн лівої фари нижній); не зазначено про те, що суб`єкт оціночної діяльності обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що останній підготовлено для подання до суду.

Суд першої інстанції не обґрунтував належним чином чому він прийняв до уваги саме досудовий висновок (звіт) № 621/10-18 від 25 жовтня 2018 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення позивача, та не навів мотивів відхилення результатів висновку експерта № 212В від 24 жовтня 2019 року, складеного судовим експертом Шаповаловим В.І. на замовлення відповідача, який виходячи зі змісту частини шостої статті 106 ЦПК України прирівнюється до висновку, який складено на підставі ухвали суду.

Отже, районний суд ухвалив рішення по суті спору на підставі неналежних, недопустимих, недостовірних та недостатніх доказів, не врахувавши, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшли. В силу вимог частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2018 року о 19:00 год. на перехресті бул. Дружби Народів та вул. Курганівська у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобіль «Nissan Teana», що належить ОСОБА_1 на праві власності, отримав механічні ушкодження (а.с. 5, 7, т. 1).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter», на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК8278864 від 29 березня 2018 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн, франшиза - 2 000 грн (а.с. 26, 60, т. 1).

18 червня 2018 року через контакт-центр ПрАТ «СК «АХА Страхування» від ОСОБА_3 отримано повідомлення про ДТП (а.с. 61-62, т. 1).

ПрАТ СК «АХА Страхування» направило свого представника для проведення огляду пошкодженого автомобіля «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим в присутності позивача було складено акт технічного огляду від 27 червня 2018 року (а.с. 79, т. 1).

Відповідно до звіту № 283/18 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Nissan Teana», державний номер НОМЕР_2 ,складеного 27 червня 2018 року на замовлення відповідача суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_6 , вартість завданого позивачу матеріального збитку в результаті ДТП, яка відбулась 04 червня 2018 року, складає 6 983,29 грн (а.с. 64-78, т. 1).

З метою визначення вартості завданого матеріального збитку позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , який 24 жовтня 2018 року провів оцінку транспортного засобу та склав відповідний звіт № 621/10-18 від 25 жовтня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 27 798,21 грн (а.с. 8-25, т. 1).

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 19 квітня 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» 10 червня 2019 року виплатило ОСОБА_1 страхову суму у розмірі 4 983,29 грн (6 983,29 - 2 000 франшиза) на вказані у заяві банківські реквізити, про що повідомило листом вих. № 782/19/21 від 07 червня 2019 року (а.с. 82-84, т. 1).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про фактичне здійснення ремонту автомобіля, отже з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 22 814,92 грн (27 798,21 грн/вартість матеріального збитку згідно звіту № 621/10-18 від 25 жовтня 2018 року/ - 4 983,29 грн/виплачена страхова сума/).

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаного правила є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності, в тому числі на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), яким регламентується порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 послідовно наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Водночас відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно статті 3 Закону № 1961-IV (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У відповідності до пункту 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону № 1961-IV).

Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2018 року до ПрАТ «СК «АХА Страхування» надійшло повідомлення про ДТП, яка мала місце 04 червня 2018 року на перехресті бул. Дружби Народів та вул. Курганівська у м. Києві та в якій було пошкоджено автомобіль «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТППрАТ СК «АХА Страхування» направило свого представника для проведення огляду пошкодженого автомобіля «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим було складено та підписано акт технічного огляду від 27 червня 2018 року.

За зверненням ПрАТ СК «АХА Страхування» про оцінку вартості збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Teana», суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_6 27 червня 2018 року був складений звіт про оцінку вартості майнової шкоди № 283/18, яким визначено розмір матеріального збитку у розмірі 6 983,29 грн, що свідчить про дотримання страховою компанією положення статті 34 Закону № 1961-IV.

Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час огляду автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таким операціям.

Позивачем не подано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_2 .

У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Страховиком подано до суду звіт № 283/18 про оцінку вартості майнової шкоди від 27 червня 2018 року з калькуляцією, який складено суб`єктом оціночної діяльності- ФОП ОСОБА_6 , з вирахуванням ПДВ, що відповідає вимогам Закону № 1961-IV.

Встановлено, що суму страхового відшкодування у розмірі 4 983,29 грн було перераховано на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується копією платіжного доручення № 568 391 від 10 червня 2019 року.

Страхова виплата була розрахована наступним чином: 6 983,29 - 2 000 = 4 983,29 грн, де: 6 983,29 - вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу без ПДВ відповідно до звіту № 283/18 про оцінку вартості майнової шкоди від 27 червня 2018 року; 2 000 - франшиза згідно полісу № АК8278864 від 29 березня 2018 року.

Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем не подано належних та допустимих доказів на спростування розміру страхового відшкодування.

Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги ПрАТ «СК «АРКС»щодо необґрунтованості висновків звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 621/10-18, складеного 25 жовтня 2018 року оцінювачем ОСОБА_5 , відповідно до якого розмір страхового відшкодування визначено не на дату настання страхового випадку, а станом на жовтень 2018 року з урахуванням 20 % ПДВ.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги звіт № 283/18 про оцінку вартості майнової шкоди від 27 червня 2018 року, а висновок про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 22 814,92 грн є помилковим.

Таким чином, судом неправильно застосовані вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 554/88/16-ц, від 20 лютого 2019 року у справі № 185/12064/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 570/5521/16-ц та від 15 липня 2019 року у справі № 642/3377/16-ц.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, розглядаючи зазначений позов в частині вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АРКС»про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДТП, суд першої інстанції належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новийрозподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, то з позивача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у межах даної справи, а саме 1 152,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року в частині частково задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 1 152,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній