МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2024 р. Справа №370/1111/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Некращук Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про поділ майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (далі-відповідачі) про поділ майна, що є у спільній частковій власності.

В обгрунтування позову позивач вказала, що 01 квітня 1995 року вона спільно зі своїм померлим чоловіком придбали у спільну сумісну власність у колгоспу «Поліський» (в особі уповноваженого) 1/2 частину житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , житловою площею 49,4 м2. При цьому у власність позивача перейшла 1/2 частина сіней, ганок, літня кухня (Б), гараж (В), сарай (Г), сарай прибудова (Д), 1/2 частина огорожі, туалет (Н). Про що був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений та зареєстрований державним нотаріусом Макарівської районної ДНК за № 1569.

04 квітня 1995 року вказаний договір купівлі продажу частини житлового будинку за № 134 був зареєстрований у реєстрову книгу у Макарівському БТІ, про що проставлений відповідний штамп-відмітка. Що підтверджується договором купівлі продажу та технічним паспортом від 14.10.1993 року № 328.

При цьому інша 1/2 частина вказаного житлового будинку у цей же період була придбана Відповідачами. Таким чином у спільній частковій власності позивачки та відповідачів, в рівних частках по 1/2 кожному, перебуває нерухоме майно - зазначений житловий будинок із господарськими спорудами і будівлями.

Починаючи з моменту придбання вказаний житловий будинок був розділений на два окремих житлових приміщення із двома окремими входами, які були ізольовані одне від одного і фактично являлися двома окремими квартирами. На даний час ніяких змін не відбулося і кожна сім`я володіє своєю частиною житлового будинку, не маючи ніякого спору та претензій один одного.

Оскільки Відповідачі відмовилися укласти та нотаріально посвідчити договір про поділ майна в натурі, при цьому вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування та володіння земельною ділянкою, ОСОБА_1 вимушена звернутися із даним позовом до суду

Висновком спеціаліста - ФОП ОСОБА_4 , від 27 січня 2023 року № 005/23, встановлено технічну можливість без додаткових переобладнань розділити приміщення житлового будинку, виділивши позивачу у власність кімнати житлового будинку і господарські будівлі (споруди), що відповідають 1/2 частки.

Тому враховуючи викладене, позивач просила суд:

- здійснити поділ в натурі житлового будинку (А) загальною площею 142,2 м2, житловою площею 99,2 м2 із відповідною кількістю надвірних будівель та господарських (присадибних) споруд, що розташований у АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (А) (загальною площею 71,5 м2, житловою площею 49,4 м2), який складається із приміщень житлових та не житлових кімнат, надвірних будівель та споруд. При цьому припинити право спільної часткової власності на зазначений житловий будинок.

Ухвалою суду від 09.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_3 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін по справі. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 09.06.2023 року та позовну заяву з додатками відповідачу вручено 24.06.2023 року (у відповідності до ч. 3 ст. 130 ЦПК України), про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №406 та 368 (а.с. 41-42). Відзиву на позовну заяву відповідачі в установлений судом строк не подали.

Ухвалою суду від 12.03.2024 року до участі у справі у якості позивача в порядку процесуального правонаступництва, у звязку із смертю ОСОБА_3 , було залучено ОСОБА_1 , яка подала процесуальну заяву щодо зміни предмета позову. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін по справі. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 12.03.2024 року та позовну заяву з додатками відповідачу вручено 25.04.2024 року (у відповідності до ч. 3 ст. 130 ЦПК України), про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №093 та 042.Відзиву на позовну заяву відповідачі повторно в установлений судом строк не подали, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 , вимоги, суд керується наступним.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ще одним принципом цивільного судочинства є диспозитивність.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, при чому вказаний перелік не є вичерпним. Згідно ч. 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до ст. 357, 358 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвідповідачів або законом. Право спільної часткової власності здійснюється за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користуванню тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Разом із тим, згідно зі ст. 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Також статті 364, 367 цього ж Кодексу передбачають право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та на поділ його в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16.

Судом достовірно встановлено, що сторони у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна спільна часткова по 1/2 частки за кожним.

До позовної заяви ОСОБА_1 надала зокрема, висновок сертифікованого спеціаліста з проведення робіт з експертної оцінки май на (ФОП - ОСОБА_4 ) від 27.01.2023 року № 005/23 щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, яким визначено можливість здійснення поділу по фактичному користуванню та володінню спірним житловим будинок, який здійснюється сторонами.

Відповідно до зазначеного висновку, запропоновано здійснити поділ спірного майна наступним чином: співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити частину житлового будинку (А) загальною площею 71,5 м2, житловою площею 49,4 м2, що складається із

приміщення 1 площею 12,3 м2; приміщення 1-2, площею 5,1 м2;

приміщення 1-3, площею 9,1 м2; приміщення 1-4, площею 17,6 м2;

приміщення 1-5, площею 12,9 м2; приміщення 1-6, площею 9,8 м2;

приміщення 1-7, площею 4,7 м2; ганок площею 2,0 м2.

та надвірних будівель і споруд: (Б) літня кухня; (В) гараж; (Г, Д) сарай; (Н) убиральня;

№ 1-4 огорожа (1/2 частина) І тротуар (1/2 частина).

Враховуючи, що спірний будинок є спільною частковою власністю сторін у справі, при чому можливий виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, враховуючи наведене та беручи до уваги також, що позивач ОСОБА_1 просила здійснити поділ спірного майна саме за Висновком спеціаліста - ФОП ОСОБА_4 , який є максимально наближеним до ідеальних часток співвласників у спільному майні з огляду на порядок користування приміщеннями у спірному майні та з урахуванням того, що відповідачі відзиву чи інших заперечень не подали, суд приходить до висновку, що поділ спірного житлового будинку може і має бути здійснено відповідно до наданого позивачем Висновку спеціаліста про технічно-будівельну можливість поділу.

Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України: інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. До таких витрат належать з-поміж інших, судовий збір. Так при подачі даного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 393 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від сплати судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 265, 268, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності задовольнити.

Здійснити поділ житлового будинку із відповідною кількістю надвірних будівель та господарських (присадибних) споруд, що розташований по АДРЕСА_1 , та виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку (А) загальною площею 71,5 м2, житловою площею 49,4 м2, що складається із:

приміщення 1 площею 12,3 м2; приміщення 1-2, площею 5,1 м2;

приміщення 1-3, площею 9,1 м2; приміщення 1-4, площею 17,6 м2;

приміщення 1-5, площею 12,9 м2; приміщення 1-6, площею 9,8 м2;

приміщення 1-7, площею 4,7 м2; ганок площею 2,0 м2.

та надвірні будівлі і споруди: (Б) літня кухня; (В) гараж; (Г, Д) сарай; (Н) убиральня; № 1-4 огорожа (1/2 частина) І тротуар (1/2 частина).

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, що розташоване у по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 393,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2024 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

ОСОБА_5 , і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Суддя А.В. Косенко