Справа № 226/1733/24

Провадження № 2/226/485/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

при секретарі Філіпповській Т.Г.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., звернувся до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи по суті, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 01.03.2018 по 18.11.2020 він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське». 18.11.2020 був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України. При звільненні підприємство не провело з ним остаточного розрахунку, як це передбачено ст.116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість з заробітної плати в розмірі 42501,61грн, яка була стягнута з відповідача на його користь згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11.04.2024. Судове рішення в примусовому порядку виконано в повному обсязі 30.05.2024 року. Так як строки виплати заробітної плати відповідачем порушені, позивач просить суд відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів в розмірі 23499,43 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву, позовні вимоги відповідачем не визнаються. Не заперечуючи доводів позивача щодо несвоєчасного розрахунку при його звільненні з роботи, відповідач підтверджує, що заборгованість з нарахованої, але не виплаченої йому при звільненні з роботи заробітної плати, була дійсно сплачена позивачу лише 30.05.2024 на виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11.04.2024. Звертає увагу, що позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітку за період з лютого 2020 року до моменту фактичного розрахунку, тоді як заборгованість з виплати заробітної плати виникла лише з лютого 2020 року по жовтень 2020 року, а 18.11.2020 позивач був звільнений з роботи. Крім цього, відповідач вказує, що ч. 1 ст. 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Отже законодавцем передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів шляхом подання заяви до підприємства, при чому виключно відмову останнього за наслідком розгляду такого звернення особа може оскаржити у судовому порядку. Передчасність звернення до суду із позовом є підставою відмови у задоволенні позову. Також зазначає, що дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 року згідно Закону України №2710-ІХ від 03.11.2022 року і в 2023 році нарахування сум індексації, які визначені цим Порядком, не здійснюється. З урахуванням зазначених обставин в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадженні без виклику сторін.

Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 18.11.2020 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», де працював гірничим робітником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті. Наказом по підприємству №322 к від 18.11.2020 його було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.12-13).

Згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11.04.2024 з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача було стягнуто заборгованість з заробітної плати в розмірі 42501,61 грн. без утримання суми податків та інших обов`язкових платежів, яка не була виплачена при звільненні (а.с.15-16).

Згідно платіжної інструкції №3706 від 30.05.2024, заборгованість з заробітної плати в розмірі 42501,61 грн була перерахована позивачу 30.05.2024, що не заперечує і відповідач (а.с.1).

Згідно довідки відповідача №496 від 19.07.2024 року, заборгованість з виплати позивачу заробітної плати виникла за період з лютого 2020 по жовтень 2020. Після утримання всіх податків та зборів заборгованість за лютий 2020 становить 12257,44 грн, за березень 2020 2577,71 грн, за квітень 2020 1119,24 грн, за травень 2020 33,46 грн., за червень 2020 25,21 грн., за липень 2020 37,57 грн., за серпень 2020 19149,02 грн, за вересень 2020 4433,30 грн., за жовтень 2020 2868,66 грн., а всього заборгованість становить 42501,61 грн (а.с.28).

Згідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Відповідно до ст.1-4 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним.

Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Виходячи з цього, за підрахунком суду, розмір компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати буде складати:

за лютий 2020 6864,17 грн, з розрахунку: 12257,44 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за лютий 2020) х 56,0 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з березня 2020 по квітень 2024 включно);

за березень 2020 1412,59 грн, з розрахунку: 2577,71 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за березень 2020) х 54,8 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з квітня 2020 по квітень 2024 включно);

за квітень 2020 598,79 грн, з розрахунку: 1119,24 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за квітень 2020) х 53,5 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з травня 2020 по квітень 2024 включно);

за травень 2020 17,77 грн, з розрахунку: 33,46 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за травень 2020) х 53,1 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з червня 2020 по квітень 2024 року включно).

за червень 2020 13,31 грн, з розрахунку: 25,21 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за червень 2020) х 52,8 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з липня 2020 по квітень 2024 року включно);

за липень 2020 20,18 грн, з розрахунку: 37,57 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за липень 2020) х 53,7 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з серпня 2020 по квітень 2024 року включно);

за серпень 2020 10340,47 грн, з розрахунку: 19149,02 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за серпень 2020) х 54,0 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з вересня 2020 по квітень 2024 року включно);

за вересень 2020 2358,52 грн, з розрахунку: 4433,30 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за вересень 2020) х 53,2 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з жовтня 2020 по квітень 2024 року включно);

за жовтень 2020 1483,10 грн, з розрахунку: 2868,66 грн (розмір заборгованості після утримання суми податків та інших обов`язкових платежів за жовтень 2020) х 51,7 (величина приросту індексу споживчих цін, %, враховуючи індекси інфляції з листопада 2020 по квітень 2024 включно).

Таким чином, загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати складає: 6864,17 + 1412,59 + 598,79 + 17,77 + 13,31 + 20,18 + 10340,47 + 2358,52 + 1483,10 = 23108,90 грн.

Оскільки позивач просив стягнути компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою її виплати в розмірі 23499,43 грн, що перевищує розмір розрахованої судом компенсації, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 23108,90 грн.

Посилання відповідача на те, що дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 року згідно із Законом України №2710-ІХ від 03.11.2022 року, суд вважає безпідставним, так як цей Закон не регулює правовідносини, пов`язані із затримкою виплати заробітної плати.

Що стосується доводів відповідача про обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів шляхом попереднього звернення до підприємства, суд зазначає, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту, держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту (рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі 1-2/2002 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів).

Вирішуючи питання судових витрат у справі відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 952,86 грн (23108,90 грн : 23499,43 грн х 968,96 грн = 952,86 грн), так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», юридична адреса: 01054, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана (Шевченківський район) буд.64, ЄДРПОУ 32281519, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 23108 (двадцять три тисячі сто вісім) грн. 90 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в розмірі 952 (дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 86 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка