Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.
У Х В А Л А

9 серпня 2024 року місто Київ

справа №757/32162/23-ц

провадження№22-ц/824/14285/2024

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Корсун Юрієм Юрійовичем на рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до АТ«Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Корсун Ю.Ю.4 липня 2024 року через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в порядку ст.355 ЦПК України.

В тесті апеляційної скарги просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

В обґрунтування такої заяви посилається на те, що його майновий стан не дає можливості сплатити судовий збір, з моменту відсторонення перебуває в край скрутному фінансовому становищі та посилається на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Так, згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ «SHISHKOV v. RUSSIA» від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення, розстрочення сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Подаючи таке клопотання до суду доказів на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 не надано.

Таким чином, апеляційна скарга, не може бути прийнята Київським апеляційним судом до провадження, оскільки не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України, а саме: особою, яка подала апеляційну скаргу не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або докази, які підтверджують неможливість сплати судового збору.

Також представник позивача в клопотанні про звільнення від сплати судового збору посилається п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року в справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) вказала, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України, мають різну правову природу.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, окрім стягнення середнього заробітку позивач в позовній заяві просив визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення від роботи, які не вказані в п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відтак, вказана вимога немайнового характеру підлягає оплаті судовим збором.

Згідно п.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Апеляційна скарга подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Корсун Ю.Ю.в електронній формі через підсистему "Електронний суд", у зв`язку з чим ставка судового збору обчислюється із застосуванням коефіцієнта 0,8.

Оскільки при поданні позовної заяви підлягало сплаті 1 073,60 грн. за позовну вимогу немайнового характеру, за подання апеляційної скарги справляється судовий збір в розмірі 1 288, 32 грн. (1 073,60 грн. х 150 % х 0,8).

Враховуючи наведене ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 288, 32 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: ГУК м. Києва у Солом`янському районі 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача: UA 0026010; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходу бюджету 22030101 призначення платежу: судовий збір за апеляційною скаргою на рішення суду від ____ у справі унікальний №____ , ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, буд.2-а.

Особі, яка подала апеляційну скаргу необхідно надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості повторно подати відповідне клопотання в порядку ст. 8 Закону України "Про судовий збір", за наявності підстав визначених законом, а також подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліку, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

В тексті апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Корсун Ю.Ю., просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ОСОБА_1 не отримував, про оскаржуване рішеннядізнався з ЄДРСР 14 червня 2024 року.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до положень статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Згідно із ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вивчивши матеріали подані до суду, апеляційний суд приходить до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які зазначені в клопотанні про поновлення строку можуть бути визнані поважними.

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2024 року було ухвалено оскаржуване рішення.

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до АТ«Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

26 лютого 2024 року копія рішення надіслана Печерським районним судом м.Києва на адресу позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) /а.с.126/. Разом з тим матеріли справи не містять будь-яких доказів (зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, розписка) отримання позивачем ОСОБА_1 . копії оскаржуваного рішення суду.

Апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Корсун Ю.Ю. подав 4 липня 2024 року через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в порядку ст.355 ЦПК України.

Відповідно до ст.2, ст. 17 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що процесуальний строк на апеляційне оскарження, передбачений ст. 354 ЦПК України, апелянтом пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Корсун Юрієм Юрійовичем на рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надати строк для усунення зазначеного недоліку протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити ОСОБА_1 та його представника адвоката Корсун Юрія Юрійовича, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна