Справа № 464/2927/24
пр.№ 2-о/464/120/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

розглянувши за правилами окремого провадження цивільну справу № 464/2927/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

у с т а н о в и в:

Адвокат Глеваський В.В., від імені та в інтересах заявника, через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності позивачу правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 005542 від 25 квітня 1996 року. В обґрунтування заяви покликається, що у тексті державного акта не правильно зазначено по батькові заявника, а тому через наявну розбіжність остання не може реалізувати своє право на реєстрацію права власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 29 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

У судове засідання призначене на 12:30 год 12 серпня 2024 року учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Представник заявника адвокат Глеваський В.В. скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує та просить задоволити.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

У відповідності до ст.293, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.294 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 953/6430/22 зроблено правовий висновок, що зміст положень частини третьої статті 294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У поданій заяві заявник просить встановити належність їй правовстановлюючого документа акта на право приватної власності на землю, досліджуючи таку вимогу, суд установив наступне.

Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 005542 виданим громадянину України на підставі рішення виконкому Жирівської сільської Ради народних депутатів № 39 від 04 квітня 1996 року « ОСОБА_2 , яка мешкає АДРЕСА_1 ».

У силу ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

За паспортними даними (копія паспорта наявна в матеріалах справи) ім`я заявника ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 03 квітня 1987 року. Указане узгоджується із відомостями Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, отриманими у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України.

Заявником долучено рішення виконкому Жирівської сільської Ради народних депутатів № 39 від 04 квітня 1996 року, яким надано у приватну власність земельні ділянки членам садівничого кооперативу «Дністер», зокрема « ОСОБА_2 ».

Рішенням Солонківської ради Львівського району Львівської області від 27 лютого 2024 року за № 4362 (за твердженням заявника як правонаступника Жирівської сільської ради) відмовлено у внесенні змін до зазначення рішення Жирівської сільської Ради народних депутатів № 39 від 04 квітня 1996 року.

Інших доказів у підтвердження вимог до заяви не долучено. Клопотань про виклик свідків та витребування доказів заявлено не було.

З огляду на викладене вище у своїй сукупності заявником, яка користується професійною правничою допомогою адвоката, не доведено факту належності державного акта на право приватної власності на землю, видане на ім`я ОСОБА_2 , в якому наявні розбіжності не тільки в по батькові, а й різні адреси місця проживання заявника, яка жодного разу місця проживання не змінювала. У матеріалах справи відсутні жодні докази в підтвердження обставин, викладених у заяві, а саме що заявнику як члену садівничого кооперативу «Дністер» надавалася земельна ділянка, та що остання була членом даного кооперативу. Незважаючи на процесуальний обов`язок доведення заявлених вимог, твердження заявника зводяться до припущень, на чому не може ґрунтуватися рішення суду.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відсутні, вимоги заяви є недоведеними та непідтвердженими.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

заінтересована особа Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області, , Львівська обл., Львівський район, с. Солонка, вул. Центральна, 3

Повне рішення суду складено 16 серпня 2024 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна