_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/319/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сопової А.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Київський відділ ДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ м. Одеса про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

20 травня 2024 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 є чоловіком та жінкою; встановити факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПО: НОМЕР_3 ; встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є мамою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПО: НОМЕР_3 .

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 25.07.1972 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС м. Одеси, про що був зроблений актовий запис №575 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 , після одруження ОСОБА_6 , змінила прізвище на прізвище чоловіка (рос.) ОСОБА_7 . Від шлюбних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилась дитина ОСОБА_2 . Свідоцтва про одруження, про народження та інші документи, були видані російською мовою та в них прізвище родини (батька, матері і дитини) було зазначено російською мовою ОСОБА_7 . Однак, при перекладі документів, під час отримання паспортів громадян України, прізвище кожному члену родини переклали по різному: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Виправити помилку, на теперішній час не можливо, оскільки кожен, крім паспорту, має ще інші документи: ідентифікаційний код, посвідчення водія, свідоцтва приватного підприємства, свідоцтва про право власності на житло, тощо.

Встановлення факту, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є родичами першого ступеню споріднення є необхідним для того, щоб, при укладанні нотаріальних угод (договорів дарування) сплачувати державне мито, як особи першого ступеню споріднення.

Ухвалою судді від 21.05.2024 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 11.07.2024 року до участі у справі, в якості заінтересованої особи, залучено Київський відділ ДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ м. Одеса.

11.07.2024 року до канцелярії суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

14.08.2024 року до канцелярії суду від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_10 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 25.07.1972 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС м. Одеси, про що зроблений відповідний актовий запис №575 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 , після одруження ОСОБА_5 , змінила прізвище на прізвище чоловіка (рос.) ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі народилась дитина - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.01.1973 року НОМЕР_5 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 був зареєстрований за цією ж адресою до 05.04.2006 року.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК (за Кодексом 2004 р.). Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

З представлених заявником доказів вбачається, що доводи заявниці є законними та обґрунтованими, тому заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київський відділ ДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ м. Одеса про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 є чоловіком та жінкою.

Встановити факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 є мамою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.