Справа № 718/2403/24
Провадження 2/718/602/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження залі суду м. Кіцманя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, в якій просить розірвати шлюбу, що зареєстрований 05.04.2014 у виконавчому комітеті Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 04. У шлюбі народилося двоє дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Відсутність взаєморозуміння призвела до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Наразі ведення спільного господарства та сумісне проживання припинені.

Одночасно, просив суд після розірвання шлюбу залишити дітей проживати разом із ним на його самостійному вихованні та утриманні.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про підтримання позовних вимог. Просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, зі змісту якої слідує, що вона позов визнала, просила справу розглянути без її участі та залишити прізвище, яке нею отримано під час реєстрації шлюбу, - « ОСОБА_5 ». Пояснила, що з січня 2024 змушена виїжджати за кордон на заробітки.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 05.04.2014 у виконавчому комітеті Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.04.2014.

У шлюбі подружжя має двох дітей - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 29.07.2022, серії НОМЕР_3 від 06.02.2017.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.07.2024 № 134, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до договору між батьками про визначення місця проживання, утримання та виховання дітей № 3204 від 10.07.2024, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., сторони дійшли згоди, що місцем проживання дітей є місце проживнан батька - АДРЕСА_1 . Батько самостійно здійснює виховання дітей, одноособово утримує їх (несе повне матеріальне забезпечення), приймає стосовно дітей всі необхідні рішення, які будуть пов`язані з їхнім перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням і оздоровленням.

Наразі шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо та не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Сторони не виявили бажання примиритися.

Згідно з положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу.

Вирішуючи позовну вимогу позивача про залишення дітей після розірвання шлюбу проживати з ним, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

У зв`язку із описаним вище, з урахуванням позиції відповідачки, яка вважала доцільним після розірвання шлюбу залишити дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом з позивачем - ОСОБА_1 , оскільки він має для виховання та проживання дітей всі необхідні умови, суд вважає доцільним задовольнити позов і в цій частині, та після розірвання шлюбу дітей, залишити проживати із позивачем, на його самостійному вихованні та утриманні, оскільки суд у цьому випадку лише констатує досягнуту сторонами згоду з приводу того, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, та порядок їх виховання і утримання, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин діти залишилися проживати разом з батьком.

Згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В матеріалах справи міститься вимога в якій відповідачка просить залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу, а тому при реєстрації розірвання шлюбу слід залишити існуюче прізвище « ОСОБА_5 ».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 247, 259, 263, 265, 268, 274, 280 - 289 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 05.04.2014 у виконавчому комітеті Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 04, - розірвати.

Залишити малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом із батьком дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його самостійному вихованні та утриманні.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Судове рішення не проголошувалося на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Кіцманського

районного суду Василь Скорейко