Провадження №2/367/1093/2024
05 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді - Горбачової Ю.В.,
за участі секретаря с/з - Музики Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 165034,75 грн. та судовий збір.
В обґрунтування позову зазначено, що 21.04.2019 року о 23 год. 10 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний номерний знак « НОМЕР_1 » у м. Ірпінь допустив зіткнення з транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак « НОМЕР_2 », транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_3 ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до Постанови Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/4484/19 від 21.06.2019 року, відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Вказує, що на виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована.
Зазначає, що потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-IV. Зокрема потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду.
З метою захисту своїх прав та інтересів Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду.
08 лютого 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Розгляд справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Розпорядженням керівника апарату від 06.04.2023 року № 16 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв`язку зі звільненням у відставку судді Ірпінського міського суду Київської області Линника В.Я., здійснено повторний автоматизований розподіл вищевказаної цивільної справи між суддями, відповідно до якого дану справу було передано для розгляду судді Горбачовій Ю.В.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлявся про розгляд справи судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили.
Через відсутність від відповідача клопотань та відзиву на позов, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 21.04.2019 року о 23 год. 10 хв. в м. Ірпінь по вул. Лісова, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем HYUNDAI д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив наїзд на припарковані автомобілі: RENAULT д.н.з. НОМЕР_4 , HONDA д.н.з. НОМЕР_2 , MERCEDES д.н.з. НОМЕР_3 та MERCEDES д.н.з. НОМЕР_5 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена чт. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2019 року у справі № 367/4484/19 та копією схеми місця ДТП.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2019 року у справі № 367/4484/19, ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Потерпілі ОСОБА_2 (власник HONDA д.н.з. НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (власник MERCEDES д.н.з. НОМЕР_3 ) звернулися до позивача з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду та подали заяви про відшкодування заподіяної шкоди відповідно до ст. 35, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копіями повідомлень від 24.04.2019 та 22.04.2019 року та копіями заяв з додатками від 24.04.2019 та 22.04.2019 року відповідно.
Позивач, за результатами розгляду поданих заяв, визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілим особам.
Відповідно до Довідки № 1 від 09.07.2019 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, потерпілому ОСОБА_2 позивачем було визначено суму відшкодування у розмірі 100000,00 грн., та відповідно до наказу № 6902 від 12.07.2019 року було здійсненну сплату вказаної суми на рахунок потерпілого, що підтверджується копіями довідки та наказу. На підтвердження перерахунку коштів позивач також додає копію платіжного доручення № 967614 від 15.07.2019 р. на суму 100000,00 грн.
Таким чином, загальний розмір понесених позивачем виплат по відшкодуванню заподіяної шкоди склав 165034 (сто шістдесят п`ять тисяч тридцять чотири) грн. 75 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, особа майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом також враховано, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Керування автомобілем є діяльністю, пов`язаною з використанням джерела підвищеної небезпеки, а відповідач, як особа, яка здійснює керування, відповідає за шкоду, завдану іншому транспортному засобу незалежно від наявності або відсутності його вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частина 5 ст. 1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні ДТП відповідач не знаходився під впливом непереборної сили, як і не встановлено умислу водія іншого автомобіля на завдання шкоди своєму транспортному засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
За змістом ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги про відшкодування в порядку регресу за рахунок відповідача суми виплаченого страхового відшкодування та оплату послуг за проведення оцінки пошкоджених транспортних засобів у розмірі 165034 (сто шістдесят п`ять тисяч тридцять чотири) грн. 75 коп., сплаченого позивачем за наслідками матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, 988, 993, 1166, 1187, 1191, 1192, ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 82, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 279-285, 354 ЦПК України, ст. 12, 22, 28, 29, 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу- задовольнити.
Копію рішення направити сторонам до відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Ю.В. Горбачова