Справа № 461/7887/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/859/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Бережна Інна Олександрівна, про визнання права власності на вклад в порядку спадкування, стягнення коштів за вкладом та процентів, захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (позивач, стягувач) звернулась до суду із заявою, в якій просила змінити спосіб виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі №461/7887/18 в частині стягнення процентів за договорами банківського вкладу, у спосіб зміни валюти стягнення з долара США на національну валюту українську гривню.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №461/7887/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності на вклади та стягнення суми вкладів та процентів. За результатами розгляду справи було ухвалено рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року вказане рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким її ( ОСОБА_1 ) позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у ПАТ КБ «Приватбанк» за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5760 доларів США. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року вклад у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5760 доларів США. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у ПАТ КБ «Приватбанк» за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 10684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676,65 доларів США. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року вклад у розмірі 10684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676,65 доларів США. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в частині стягнення процентів за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року в розмірі 5760 доларів США та за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року в розмірі 676,65 доларів США було зупинено. Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року залишено без змін.

За виконавчим листом №461/7887/18, виданим Галицьким районним судом м. Львова 11.05.2021 року, Печерським районним відділом ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.05.2021 року відкрито виконавче провадження №65547596 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» банківських вкладів у розмірі 24000 доларів США за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року та у розмірі 10684 доларів США за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року. Сума зазначених вкладів у ході примусового виконання рішення суду зарахована на рахунок ОСОБА_1 12.01.2022 року, а відтак, постанова Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в частині стягнення банківських вкладів виконана у примусовому порядку і постановою Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.06.2022 року виконавче провадження №65547596 про стягнення суми банківських вкладів закінчено.

Постановою Верховного Суду від 20.07.2022 року поновлено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в частині стягнення процентів за договором банківського вкладу від 26.08.2011 року №SAMDN6700 у розмірі 5760,00 доларів США та за договором банківського вкладу від 29.01.2013 року №SAMDN9114 у розмірі 676,65 доларів США.

На підставі виконавчого листа, виданого 23.08.2022 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/7887/18, постановою державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцькою А.С. від 07.09.2022 року відкрито виконавче провадження з реєстраційним номером в АСВП 69793848 про стягнення 6436,65 доларів США.

На сьогоднішній день проценти у розмірі 6436,65 доларів США на рахунок ОСОБА_1 не зараховані ані в добровільному, ані в примусовому порядку за виконавчим провадженням №69793848. Отже, постанова Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі №461/7887/18 в частині стягнення процентів не виконана.

Заявник вказує, що з моменту набрання чинності постановою НБУ №18 від 24.02.2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» органи виконавчої служби та приватні виконавці не мають можливості звертатись із дорученнями на придбання іноземної валюти для виконання судових рішень у валюті. З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_1 просила задовольнити заяву з метою гарантування виконання рішення суду.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення задоволено.

Змінено спосіб виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у цивільній справі №461/7887/18, визначивши його наступним чином:

- змінено спосіб стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року процентів, а саме: стягнення коштів провести в еквіваленті за офіційним курсом гривні до долара США, встановленого НБУ станом на 15.02.2024 року, у розмірі 219878 грн. 78 коп.;

- змінено спосіб стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року процентів, а саме: стягнення коштів провести в еквіваленті за офіційним курсом гривні до долара США, встановленого НБУ станом на 15.02.2024 року, у розмірі 25791 грн. 86 коп.

Ухвалу суду оскаржив відповідач (боржник) АТ КБ «Приватбанк», просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що неможливість на даний час фактичного виконання судових рішень, на підставі яких вирішено судом стягнути з боржника грошові кошти на користь стягувача в іноземній валюті, зумовлена встановленням відповідних обмежень.

Вказує, що постановою НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 року були введені відповідні обмеження з огляду на запровадження воєнного стану на території України та такі обмеження було введено державою у зв`язку з потребами загального інтересу суспільства та задля забезпечення захисту національних інтересів України, що не може у даному випадку йти в розріз з Конституцією України. Відтак, вимоги вказаної постанови мають виконуватися виключно всіма суб`єктами, яких вони стосуються в період часу, на який такі обмеження встановлені.

Наголошує, що чинне законодавство пов`язує можливість змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у боржника майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо або інші надзвичайні події тощо). Зазначає, що судові рішення мають виконуватися саме у тій валюті, яка визначена судом у резолютивній частині рішення.

Зауважує, що під час розгляду даної справи по суті було достеменно встановлено, що зобов`язання відповідача перед позивачем визначено саме в іноземній валюті.

Відтак, враховуючи відсутність правових підстав для зміни валюти виконання у зв`язку з тимчасовими обмеженнями, відсутні будь-які підстави для здійснення процедури зміни способу/порядку виконання рішення.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції було фактично змінено суть судового рішення, оскільки вже після ухвалення судового рішення по суті, суд здійснив заміну іноземної валюти (долари США) на національну валюту (гривню) шляхом задоволення заяви про зміну способу виконання такого рішення.

09.04.2024 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 висловила свої заперечення. Зокрема, зазначила, що задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» процентів за договорами депозиту шляхом визначення еквіваленту суми стягнення у національній валюті за офіційним курсом НБУ не змінює рішення суду по суті та спосіб захисту прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України.

Звертає увагу, що наявність обмежень, встановлених постановою КМУ №18 від 24.02.2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», на заборону здійснення торгівлі валютними цінностями не визначено серед підстав для зупинення виконавчих дій. Тому виконавець у даній ситуації зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом за законом, але в силу встановлених обмежень немає можливості звертатися із дорученнями на придбання іноземної валюти для виконання судового рішення. Власне це і стало підставою для звернення до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

В судове засідання апеляційного суду сторона відповідача (боржника) АТ КБ «Приватбанк» повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, 05.08.2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» Жарський І.Р. повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на зайнятість у розгляді іншої справи, однак, таке клопотання і з аналогічної підстави представником уже подавалось 11.06.2024 року, тому наведені обставини не визнано поважними і у задоволенні такого клопотання відмовлено, розгляд справи проведено апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Бережна І.О., про визнання права власності на вклади та стягнення коштів задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у ПАТ КБ «Приватбанк» за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5760 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року вклад у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5760 доларів США.

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у ПАТ КБ «Приватбанк» за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 10684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676,65 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року вклад у розмірі 10684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676,65 доларів США. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року зупинено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в частині стягнення процентів за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року у розмірі 5760 доларів США та за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року у розмірі 676,65 доларів США.

Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року залишено без змін.

25.05.2021 року Печерським районним відділом ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №65547596 з примусового виконання виконавчого листа №461/7887/18, виданого Галицьким районним судом м. Львова 11.05.2021 року, про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 банківських вкладів у розмірі 24000 доларів США за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26.08.2011 року та у розмірі 10684 доларів США за договором банківського вкладу №SAMDN9114 від 29.01.2013 року.

Сума зазначених вкладів у ході примусового виконання рішення суду зарахована на рахунок ОСОБА_1 12.01.2022 року.

Таким чином, постанова Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в частині стягнення банківських вкладів виконана у примусовому порядку. Постановою Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.06.2022 року виконавче провадження №65547596 про стягнення суми банківських вкладів закінчено.

Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року поновлено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу від 26.08.2011 року №SAMDN6700 у розмірі 5760 доларів США та за договором банківського вкладу від 29.01.2013 року №SAMDN9114 у розмірі 676,65 доларів США.

На підставі виконавчого листа, виданого 23.08.2022 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/7887/18, постановою державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 07.09.2022 року відкрито виконавче провадження з реєстраційним номером в АСВП 69793848 про стягнення 6436,65 доларів США.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про зміну способу виконання рішення, а також на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення, постанова Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в частині стягнення процентів не виконана.

Неможливість виконання вказаного судового рішення зумовлена тим, що всі валютні операції здійснюються з урахуванням вимог постанови Правління НБУ від 24.02.2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період воєнного стану», якою запроваджено особливий порядок купівлі та переказу іноземної валюти (пункти 12,14 Постанови №18).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією із основних засад судочинства.

Згідно вимог ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Аналіз зазначених положень вказує на те, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

При вирішенні питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення. Задоволення таких заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Таким чином, чинне законодавство пов`язує можливість відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення заявником існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

У виданому у справі №461/7887/18 виконавчому листі зазначено про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 коштів (депозитів та процентів по них) в іноземній валюті без визначення гривневого еквівалента.

Постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» було призупинено роботу валютного ринку України, крім операцій продажу іноземної валюти клієнтам. Призупинення роботи валютного ринку України пов`язана з введенням на території України воєнного стану, тривалість дії якого є невизначеною, що унеможливлює виконання рішення суду шляхом стягнення з АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в іноземній валюті доларах США.

Як встановлено судом, зі сторони державного виконавця вчинялися дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі, неодноразово направлялись платіжні інструкції щодо примусового списання коштів з рахунків боржника, однак, такі повертались без виконання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни способу виконання рішення суду, шляхом стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 присуджених грошових коштів у національній валюті України гривні, в сумі, еквівалентній до долара США, згідно з офіційним курсом НБУ, власне, як стягувач просила у своїй заяві.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначав, що зміна способу виконання рішення суду про стягнення заборгованості в іноземній валюті, шляхом стягнення її у національній валюті за офіційним курсом Національного банку України, не змінює суті самого рішення та обраного позивачем способу захисту порушеного права. Натомість, визначення такого способу виконання рішення дозволить його виконання за умов існування в державі воєнного стану та забезпечення права стягувача на доступ до правосуддя.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які його регулюють, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 16 серпня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич