Провадження 2/235/1025/24
Справа 235/3146/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Тищенко І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про відшкодування моральної шкоди, отриманою внаслідок трудового каліцтва, -

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про відшкодування моральної шкоди, отриманою внаслідок трудового каліцтва, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

13 червня 2024 року ухвалою суду роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, виділивши позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі в самостійне провадження та виділивши позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в самостійне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у трудових відносинах із ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" з 01.06.2022 року по 30.01.2023 року. Був звільнений за станом здоров`я за ст.40 п.2 КЗПП України.

Під час трудової діяльності позивач отримав травму на виробництві відкриту черепно-мозкову травму, переломи основи та склепіння черепа, забій головного мозку, оболонкові гематоми обох гемісфер, субдуральна гематома основи черепа, пневмоцефалія, ускладнена менінгоцеребарльним набряком окоруховими порушеннями, діплопією, ліквація, закрита травма шийного відділу хребта з формуванням емфіземи спинномозкового каналу.

Цю травму позивач отримав після того, як його голова була затиснута шпальним брусом до покрівлі виробки під час виконання ним трудових обов`язків 03.10.2022 року.

Висновком МСЕК від 15.06.2023 року серії 12 ААА № 098986 встановлено 85 % стійкої втрати професійної працездатності, з яких 80% по травмі 03.10.2022 року.

Згідно довідки МСЕК від 01.02.2023 серії 12ААВ № 216903 позивачу первинно встановлено другу групу інвалідності на строк до 01 березня 2026 року.

В зв`язку з травмою позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив в результаті травми 85 %.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього травми.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 1 000 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання травми, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я.

18 квітня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

19 квітня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, по справі призначено підготовче засідання на 16 травня 2024 року.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву 19.04.2024 року, що підтверджується супровідним листом на а.с. 29.

16 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 13 червня 2024 року.

13 червня 2024 року ухвалою суду роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, виділивши позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі в самостійне провадження та виділивши позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в самостійне провадження. Підготовче засідання відкладено на 07 серпня 2024 року.

04 липня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у вчиненні моральної шкоди, а також не наведено розрахунки суми шкоди, яку він зазначає у позові. Розмір моральної шкоди є таким, що визначений без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. Відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення 1000 000,00 грн, як компенсації моральної шкоди є безпідставною та не підлягає задоволенню. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У підготовче засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 20 серпня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не, надав відзив на позовну заяву.

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" з 01.06.2022 року по 30.01.2023 року. Був звільнений за станом здоров`я за ст.40 п.2 КЗПП України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 7-10).

03 жовтня 2022 року під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується затвердженим 24.10.2022 року актом форми Н-1/П. Діагноз: відкрита черепно-мозкова травма, переломи основи та склепіння черепа, забій головного мозку, оболонкові гематоми обох гемісфер, субдуральна гематома основи черепа, пневмоцефалія, ускладнена менінгоцеребарльним набряком окоруховими порушеннями, діплопією, ліквація, закрита травма шийного відділу хребта з формуванням емфіземи спинномозкового каналу (а.с. 11-15).

Висновком МСЕК від 15.06.2023 року серії 12 ААА № 098986 встановлено 85 % стійкої втрати професійної працездатності, з яких 80% по травмі 03.10.2022 року (а.с. 10-11).

Згідно довідки МСЕК від 01.02.2023 серії 12ААВ № 216903 позивачу первинно встановлено другу групу інвалідності на строк до 01 березня 2026 року (а.с. 10-11).

В наслідок травми позивач тривалий час перебував на лікуванні (а.с. 16-22).

Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Судом встановлено, що висновком МСЕК від 15.06.2023 року позивачу було встановлено 85% втрати професійної працездатності (а.с. 10-11).

Висновком МСЕК від 01.02 2023 серії 12ААВ № 216903 позивачу первинно встановлено другу групу інвалідності Дата чергового перегляду 01.03.2026 року (а.с.10-11).

В зв`язку цим 18 квітня 2024 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в зв`язку з нещасним випадком позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 85% працездатності. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина, адже він більше ніколи не повернеться до роботи, бо його хвороба невиліковна. Він все своє трудове життя присвятив гірництву, про що свідчить копія трудової книжки. Він тепер відчуває себе нікчемним громадянином та незахищеним калікою. А це не почесна регалія. Позивач вважає, що це соромне тавро на все остаточне життя. Йому важко жити, думаючи про це. Тепер позивач у розпачі, що йому тепер робити? Окрім втрати професії, позивач не може проводити побутові роботи, наприклад, пофарбувати, відремонтувати побутові предмети, адже протипоказання не дозволяють йому проводити це. Тому позивач вимушений звертатися за допомогою до сторонніх осіб, що завдає позивачу додаткових незручностей та витрат.

Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 85 %, позивач визнаний інвалідом другої групи безстроково.

Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 170 000 грн.

Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Щодо стягнення на користь позивача суми відшкодування без відрахування з неї податків та інших обов`язкових платежів суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі №180/377/20.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 205,90грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. 268 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 263-265ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди внаслідок травми на виробництві у розмірі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч)грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в розмірі 205,90 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Прорізна, 12А.

Суддя О.Є. Філь