Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1492/24
Провадження № 2-о/542/73/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, за змістом якої заявник просив:

- визнати громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт Білики, Кобеляцький район, Полтавська область, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною;

- встановити опіку над громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою смт Білики, Кобеляцький район, Полтавська область, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, Харківська область, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 статті 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 3 статті 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 1 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Статтею 55 ЦК України, передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частиною 4 статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Відповідно до частини 5 статті 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Частиною 2 статті 3 СК України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні відносини між якими регулюються Сімейним кодексом України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.

Відповідно до абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 р. № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну член сім`ї, членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та не визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

З матеріалів справи вбачається, що особа, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна ОСОБА_2 є сусідкою заявника про, що ним особисто зазначено у поданій заяві.

Поряд із цим, заявником не зазначено та не надано доказів, на підтвердження тієї обставин, що він належить до членів сім`ї чи є близьким родичем ОСОБА_2 в розумінні статті 296 ЦПК України, а сам факт надання допомоги по господарству не є підставою для віднесення його до членів сім`ї ОСОБА_2 та підтвердження реальності сімейних відносин.

Отже, відповідно до приписів частини 3 статті 296 ЦПК України, ОСОБА_1 не може подавати до суду заяву про визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Подібні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 11.06.2019 у справі № 130/2391/18 (провадження № 61-1307св19), від 20.01.2022 у справі № 752/24219/20 (провадження № 61-16373св21).

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, заява повертається, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, враховуючи, що до суду звернулася особа, яка за положеннями частини 3 статті 296 ЦПК України не наділена таким правом, тобто, не має процесуальної дієздатності, позовна заява підлягає поверненню заявнику ОСОБА_1 .

Також суд наголошує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001), право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 4 статті 185, статтями258-260, 293, 294, 296 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, вважати не поданою та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до частини 2 статті 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва