Справа №2-3577/2000
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

при секретарі судового засідання Барашивець Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просила зобов`язати вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2005 року серія АА №110013, винесеної відділом державної виконавчої служби Богунського району Житомирського МУЮ.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві приватної та спільної часткої власності належить наступне майно:

- згідно договору дарування № 3380 від 17.11.2006 посвідченого приватним нотаріусом Фещенко А.С. належить на праві приватної власності 19/100 житлового будинку загальною площею 258.7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- згідно свідоцтва про право на спадщину №127 від 26.01.2024 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В.В. 1/6 частини квартири загальної площі 65.66 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .

В січні 2024 року під час оформлення у нотаріуса спадкових прав ОСОБА_1 дізналася про наявність відомостей в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про накладення арешту на все належне їй майно. Житомирський обласний державний нотаріальний архів повідомив, що в архіві знаходиться справа №ІІ.24, том №6 Першої житомирської державної нотаріальної контори розпочато: 30.06.2005 року закінчено: 28.07.2005 року «Розпорядження по накладенню заборони відчуження нерухомого майна» із примірником постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2005 року серія АА №110013, винесена відділом державної виконавчої служби Богунського району Житомирського МУЮ про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 .

Як вбачається із відповіді Богунського районного суду м. Житомира єдина справа, яка знаходилася на розгляді в даному суді до відповідача ОСОБА_1 була цивільна справа №2-3577/2000 за позовом ВАТ «Укртелеком» про стягнення заборгованості. Однак, дана справа була знищена за терміном зберігання, а в архіві суду залишається на зберіганні лише рішення від 09.11.2000 року. Із рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.11.2000 рокус слідує, що позивачу ВАТ «Укртелеком» було відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку із повною сплатою відповідачем заборгованості за отримані послуги зв`язку. Відповідно до довідки від 01.04.2024 року виданої Житомирською філією AT «Укртелеком» підтверджується, що станом на 01.04.2024 року відсутня заборгованість по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується той факт, що жодних майнових претензій до ОСОБА_1 немає.

29 липня 2024 року ОСОБА_1 було отримано відповідь Богунського ВДВС у м. Житомирі за №123655 від 25.07.2024 року про те, що за даними з АСВП відомості щодо виконавчого провадження, в рамках якого винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 110013 від 21.06.2005 року станом на 25.07.2024 року у відділі відсутні та про неможливість зняття арешту, оскільки зазначені в заяві обставини не є підставами для звільнення майна з - під арешту.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд скарги без її участі.

Представник Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове не з`явився, був повідомлений належним чином, подав клопотання в якому заперечував проти задоволення скарги, просив проводити судове засідання у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності заявника та державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали скарги та додані до неї копії документів, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28.10.2020 року по справі 320/2494/20 зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі 320/5432/18.

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно положень ст. 50 ч. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

В силу ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Ч. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 370413769 від 19.03.2024 року на майно боржника накладено арешт, а саме: реєстраційний номер обтяження № 2173989, зареєстроване 11.07.2005 року на підставі Постанови про арешт майна, серія та номер: АА №110013, виданий 21.06.2005 року.

З відповіді Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слідує, що за даними з АСВП відомості щодо виконавчого провадження, в рамках якого винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 110013 від 21.06.2005 року станом на 25.07.2024 року у відділі відсутні.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у завершеному виконавчому провадженні є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом ст. 451 ЦПК України метою подання скарг на дії/бездіяльність службових і посадових осіб органів державної виконавчої влади, приватних виконавців під час судового контролю на стадії виконання кінцевого судового рішення у справі є ефективне і швидке поновлення порушених прав скаржника, яке відбувається, зокрема, шляхом визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності неправомірними і зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, а тому має право звернутись із скаргою на дії, бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження. Під час здійснення виконавчого провадження на майно ОСОБА_1 як боржника було накладено арешт, який не був скасований після завершення виконавчого провадження. Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритого виконавчого провадження свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для задоволення скарги.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ст. ст. 261, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо незняття арешту з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2005 року серія АА №110013, винесеної відділом державної виконавчої служби Богунського району Житомирського МУЮ;

Зобов`язати державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2005 року серія АА №110013;

Зобов`язати державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження №2173989 від 11.07.2005 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М. Єригіна