Номер провадження: 22-ц/813/4445/24
Справа № 501/1927/23
Головуючий у першій інстанції Тордія Е. Н.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Чугунова Віктора Володимировича

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2023 року, ухвалене Іллічівським міським судом Одеської області у складі: судді Тордія Е.Н. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и в:

17 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом про розподіл майна подружжя, який, з урахуванням збільшених позовних вимог, мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 477 від 04 жовтня 2008 року. Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи що сімейне життя сторін не склалось, відповідач у лютому 2023 року звернувся до суду про розірвання шлюбу. В свою чергу позивач звернулась до суду з зустрічною заявою про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. На теперішній час шлюб розірвано, за рішенням суду дитина залишилась проживати з позивачем.

За час шлюбу позивачем спільно з відповідачем було придбано наступне майно: легковий автомобіль марки «МАZDA СХ-5» державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 2014 року випуску, червоного кольору, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , даний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, вартістю - 600 000 гривень 00 копійок; квартира АДРЕСА_1 . житловою площею 21,2 кв.м, загальна площа 52,4 кв.м, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 , вартість об`єкта - 767 273 грн 71 коп.; квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 49,9 кв.м, загальною площею 80. 4 кв.м, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 , вартість об`єкта 755 741 грн 51 коп.

Загальна вартість всього спільно набутого майна становить 2 123 015 грн 22 коп.

У вищевказаних квартирах за час шлюбу спільними коштами зроблено ремонтні роботи, квартири повністю мебльовано та укомплектовано побутовою технікою.

На сьогоднішній день між сторонами встановився порядок користування даними квартирами. Відповідач користується квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач разом із донькою мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , де для дитини створені всі належні умови для належного фізичного розвитку, навчання, відпочинку, проживання.

Враховуючи викладене, просила поділити майно в натурі наступним чином: виділити позивачу наступне майно: чоторьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 , визнавши її право особистої власності на вказане майно .

Стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя у розмірі 135000,00 грн.

Також просили стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді та наданні правової допомоги в сумі 18052,00 грн.

Відповідачу виділити: автомобіль «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , визнавши право особистої власності на вказане майно.

19 червня 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою про розподіл майна подружжя.

Не заперечуючи факти, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 щодо укладеного шлюбу та наявності спільної дитини, крім зазначеного позивачем майна, просив припинити право сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 , сплативши позивачу відповідну компенсацію.

Окрім цього просив стягнути з ОСОБА_1 понесені ним судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Після уточнення та зменшення позовних вимог просив: виділити позивачу чоторьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 , визнавши її особистою власністю.

Враховуючи оціночну вартість майна відповідно до проведеного експертного висновку, погодився сплатити позивачу грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя у розмірі 135000,00 грн.

Просив йому виділити та визнати право особистої власності на автомобіль «MAZDA CX5» 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Щодо розподілу квартири АДРЕСА_6 , прохав в цієї частини вимоги залишити без розгляду.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 майно придбане у шлюбі наступним чином.

Виділено ОСОБА_1 чоторьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 право особистої власності на чоторьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Виділено ОСОБА_2 автомобіль «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 ,

однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя у розмірі 135000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 16736,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 16736,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за надання правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 січня 2024 року за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 виправлено описку у резолютивній частині оскаржуваного рішення, та зазначено:

Вважати правильним та внести виправлення в рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2023 року у цивільній справі за позовною заявою: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя такого змісту:

- в описовій та резолютивній частині рішення рік випуску автомобіля «МАZDА СХ5» номер кузова НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 та зазначити -2014 рік;

- в абзаці 14 сторінки 3, та зазначити, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 1січня 2014 року ОСОБА_2 набув права власності на квартиру АДРЕСА_7 ;

- в резолютивній частині рішення, винесеного в порядку ч. 6 ст. 359 Цивільного процесуального кодексу України та в повному тексті рішення зазначити фактичне місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_8 ;

- резолютивну частину рішення, винесеного в порядку ч. 6 ст. 359 Цивільного процесуального кодексу України та в повному тексті рішення абзацах 3, 4 викласти в наступній редакції: визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на чоторьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 припинивши право власності на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль «МАZDА СХ5» 20124 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_9 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , припинивши право власності на частку у спільному майні подружжя.

В резолютивній частині рішення, винесеного в порядку ч. 6 ст. 359 Цивільного процесуального кодексу України та в повному тексті рішення абзаци 7-11 зазначити код РНОКПП ОСОБА_2 «З113911953», код РНОКПП ОСОБА_1 « НОМЕР_10 »;

резолютивну частину рішення, винесеного в порядку ч. 6 ст. 359 Цивільного процесуального кодексу України та в повному тексті рішення абзацах 8,9 викласти в такій редакції: стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_9 , фактично мешкає: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_11 , фактично мешкає: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_11 понесені судові витрати у розмірі 26121,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_11 , фактично мешкає: АДРЕСА_8 РНОКПП НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_9 , фактично мешкає: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_10 понесені судові витрати у розмірі 8052,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В іншій частині заяву представника ОСОБА_2 , адвоката Чугунова Віктора Володимировича щодо виправлення описки залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2023 року в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 , та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 42925,00 грн, також просить звільнити від сплати судового збору. В решті рішення залишити без змін.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що суд всупереч положень ч. 5 ст. 137 та ч. 5 ст. 141 ЦПК України за відсутністю клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд з власної ініціативи, незаконно зменшив розмір витрат відповідача на професійну правову допомогу адвоката, підтвердженні належними й допустимими доказами, та стягнув з позивача на користь відповідача не 429925,00 грн, а лише 10000,00 грн.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вона не згідна з доводами апеляційної скарги, оскільки представником відповідача до неї був поданій зустрічний позов у якому зазначено орієнтований розрахунок суми судових витрат, а саме на правову допомогу адвоката у сумі 15000,00 грн, докази щодо розміру цих витрат стороною не надавались. Потім відповідачем збільшувались розміри витрат на правову допомогу, спочатку 36 925,00 грн, пізніше розмір витрат був збільшений на суму 42,925,00 грн. Вказує, що 01 грудня 2023 року нею подавався відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, де нею викладені заперечення щодо збільшення витрат на правову допомогу у сумі 36925,00 грн. 26 грудня 2023 року вона в судовому засіданні усно заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки вказані витрати не відповідають розумності їх розміру та є занадто завищеними та необґрунтованими.

Тому вважає, доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру витрат відповідача за ініціативою суду необґрунтованими. Вважає рішення суду в частині витрат на професійну правову допомогу на користь відповідача законним та обґрунтованим.

Від відповідача ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України не заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

В запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_1 зазначає, що нею 04 грудня 2023 року було подано відзив на заяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, де містяться її заперечення щодо розміру витрат, та було заявлено відповідне клопотання у судовому засіданні. (т. 2 а.с. 60-65)

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як представники сторін як учасники Електронного суду, про що свідчать довідки про доставку електронних документів 06.08.2024 21:50603 та 06.08.2024 21:50:03 відповідно, від останнього надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Вказане відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині вирішення долі судових витрат на правову допомогу, стягнутих з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 .

Матеріалами справи в наведеній частині підтверджено, що 19 червня 2023 року відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Чугунова В.В. звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою про розподіл майна подружжя, ціна позову 4200000 грн (т. 1 а.с. 30-34).

Вказаний представник діяв на підставі Ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомогу № 096/23 від 09 червня 2023 року (а.с. 28-29 т. 1).

Не заперечуючи факти, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 щодо укладеного шлюбу та наявності спільної дитини, крім зазначеного позивачем майна, просив припинити право сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 , сплативши позивачу відповідну компенсацію.

Окрім цього просив стягнути з ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: судовий збір, витрати на правничу допомогу, які орієнтовно оцінено у 15000 грн (а.с. 33 т. 1), витрати на оплату судової оціночно-будівельної експертизи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

16 листопада 2023 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся із заявою про збільшення розміру позовних вимог, з ціною позову 5034000,00 грн. Окрім раніше заявлених вимог щодо майна, просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір з урахуванням оплати банківських операцій в сумі 14 121,00 грн; витрати на правничу допомогу - 36925,00 грн; витрати на оплату судової оціночно-будівельної експертизи - 12000,00 грн (т. 1 а.с. 138-143).

До вказаної заяви додано Акт виконаних робіт від 16 листопада 2023 року, що складений на підставі п. 3.2. договору № 09-06/23 про надання правничої (адвокатської) допомоги від 09.06.2023, і загальна сума за яким становить 36925 грн (а.с. 144 т. 1).

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 надала відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, де, крім іншого, вважала вказану відповідачем суму витрат на оплату правової допомогу надто завищеною, такою, що не відповідає розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та складності справи, не підтверджену належними та допустимими доказами по справі, та вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Тому просила застосувати практику Верховного Суду та врахувати критерії реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, і лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (т. 2 а.с. 60-65).

18 грудня 2023 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 подана заява про збільшення розміру позовних вимог з ціною позову 4 722000,00 грн, (уточнена), де розмір витрат на правову допомогу залишився незмінним 36925 грн (т. 2 а.с. 70-75).

25 грудня 2023 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 подана заява про зменшення розміру позовних вимог, з ціною позову - 4 410000,00. Просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір з урахуванням оплати банківських операцій в сумі 14 121,00 грн; витрати на правничу допомогу - 42925,00 грн; витрати на оплату судової оціночно-будівельної експертизи - 12000,00 грн. (т. 2 а.с. 91). Надав копію акту виконаних робіт від 25 грудня 2023 року між адвокатом Чугуновим В.В. та ОСОБА_2 на суму 6000, 00 грн, платіжну інструкцію від 05 грудня 2023 року (т. 2 а.с. 97, 98).

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги відповідача ОСОБА_2 , суд рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 26 січня 2024 року, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 26121, 00 грн, з яких зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Суд виходив із недоведеності таких витрат у зазначеному розмірі з боку відповідача належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами та з огляду на їх не співмірність з отриманими послугами.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду з огляду на наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У процедурі розгляду заяви сторони про розподіл судових витрат, у тому числі на правову допомогу, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Тому, за наявності ордеру, надавати договір про правову допомогу, його копії або витяг разом із ордером не потрібно.

Згідно із ордером на надання правничої допомоги від 09 червня 2023 року серія ВН № 1256116 на надання правової допомоги ОСОБА_2 адвокатом Чугуновим В.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 09-06/23 від 09 червня 2023 року.

Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, ВП ВС у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Договором про надання правничої допомоги, укладеним між ОСОБА_2 та адвокатом Чугуновим В.В. 09 червня 2023 року, погоджено, що такий укладено у зв`язку із розглядом справи; 501/1927/23 і вартість наданої допомоги оформлюється актом виконаних робіт, який підписується сторонами (п. 3.2.) (т.1 а.с. 29).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Довід апеляційної скарги про те, що судом в порушення вимог ч. 5 ст. 137, ч. 5 ст. 141 ЦПК України та існуючої судової практики у справах за подібними правовідносинами, за відсутності клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з власної ініціативи, незаконно зменшив розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката з 42925,00 грн до 10000 грн, спростовується матеріалами справи, якими підтверджено, що 01 грудня 2023 року позивачкою було подано відзив на заяву відповідача та викладено свої заперечення щодо збільшення розміру витрат на оплату правової допомоги адвоката до 36925,00 грн з огляду на її завищення та невідповідність розумності, конкретних обставин справи та її складності, а також недоведеності неминучості таких витрат на не підтвердження їх доказами по справі.

Оскільки судом не надавався строк для подання заперечень на зустрічну позовну заяву відповідача з урахуванням зменшених позовних вимог, де відповідачем визначено розмір витрат на правову допомогу у розмірі 42925 грн, то в судовому засіданні 26 грудня 2023 року представником позивачки було заявлено про зменшення вказаних витрат, оскільки такі є неспівмірними та неадекватними, про що свідчить протокол судового засідання (а.с. 103-105 т. 2).

За умови відповідної заяви і обгрунтування позивачкою своєї позиції щодо витрат на професійну правничу допомогу на суд покладено обов`язок перевірити таку заяву.

Вказане судом виконане, оскільки виснувато, що надані відповідачем докази не свідчить про співмірність таких витрат з отриманими послугами, тому вони підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 10000 грн.

Колегія вважає, що судом такий висновок зроблений у відповідності до вимог закону, оскільки критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Як вбачається з актів виконаних робіт, правнича допомога, надана ОСОБА_2 в суді першої інстанції, полягала у ознайомленні з матеріалами справи, складенням зустрічного позову, відзиву на позову заяву позивачки, заявлення клопотання про призначення експертизи.

Натомість, не відповідає розумності розміру таких витрат неодноразове збільшення, а потім - зменшення відповідачем свого зустрічного позову, чим він мотивує зміну і розміру витрат на правову допомогу, оскільки зазначалося про консультацію з правових питань, узгодження правових позицій, і зміст таких заяв частково дублював зміст одна одної.

При цьому стороною відповідача не доведено під час таких змін позовних вимог потреби адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги (постанова Великої Палати Верховного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 911/3386/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів погоджує розмір витрат на правову допомогу відповідачу у 10000 грн з урахуванням того, що фактично по справі було проведено лише одне судове засідання за участю адвоката, позовні вимоги сторін були аналогічні, а неодноразове збільшення та зменшення позовних вимог є власною позицією сторони відповідача і не може бути поставлене в залежність від їх відшкодування з боку іншої сторони.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Чугунова Віктора Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 26 січня 2024 року, в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат за надання правової допомоги залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 13 серпня 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко