Справа № 372/2239/24
Провадження № 2-1356/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Клименко В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про часткове припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з вищевказаним позовом та просить суд частково припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку починаючи з 09.03.2023 року і до досягнення дитиною 23 років.
Позовні вимоги обґрунтовує що з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх синів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Обухівського районного суду Київської області присуджено стягувати з позивача ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку починаючи із 21.09.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.
Між ними в порядку добровільного поділу майна подружжя було укладено договір поділу майна подружжя від 09.03.2023 року, за яким відповідачка отримала більшу частину майна та виплату в повному розмірі аліментів на утримання однієї дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що є відповідна нотаріально посвідчена заява відповідачки від 09.03.2023 року про отримання грошових коштів.
Так як його матеріальне становище погіршилось, та відповідачці було виплачено в повному розмірі аліменти на одну дитину, він вважає, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.01.2023 року про стягнення з нього аліментів підлягає частковому припиненню в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/6 частини заробітку, починаючи з 09.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
У зв`язку з чим позивач був змушений звертатися до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою суду від 01.05.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

04.07.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, додатково зазначили, що сторони уклали договорів про поділ майна та відповідач отримала кошти по аліментах за одну дитину наперед з весь час їх оплати, а тому підстав сплати аліментів на одну дитину відсутні. В зв`язку з чим, аліменти у розмірі 1/3 частини доходу повинні бути зменшені на половину.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вказав, що сторони не укладали договору по сплаті аліментів. Проте сторони домовились про те, по сплаті аліментів на одну дитину, а тому аліменти повинні бути зменшені до частини доходу.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Під час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області, що визнається сторонами, присуджено стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку починаючи з 21.09.2022 і до досягненню дітьми повноліття.

09.03.2023 сторони уклади договір про поділ майна подружжя.

Як вбачається з тексту даного договору, питання щодо аліментів у ньому відсутні.

Нотаріального посвідченого договору щодо визначення порядку та сплати аліментів сторони не укладали.

Отже, суд не може погодитись, що сторони домовились щодо розміру та сплати аліментів у договорі про поділ майна.

Разом з тим, відповідно до нотаріального посвідченої заяви, ОСОБА_4 засвідчила факт отримання від ОСОБА_1 кошти у розмірі 675692,35 грн. на утримання дитини ОСОБА_5 в рахунок сплати аліментів у розрахунку до досягнення ним 23 років.

Сімейним Кодексом визначені підстави для зміни, припинення стягнення аліментів, їх часткове припинення або звільнення від обов`язків утримувати дитину.

До таких підстав належать, зокрема ст.188 (звільнення, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід батьків; ст.189 нотаріально посвідчений договір між батьками про сплату аліментів; ст. 190 припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно).

При розгляді даної справи судом встановлено, що жодного із цих правих підстав саме щодо припинення стягнення аліментів на одну дитину, оскільки нотаріального договору між сторонами не укладалось, нерухоме майно дитині не передавалось.

Позовні вимоги про зменшення розміру стягнення аліментів позивачем не заявлялось.

В зв`язку з цим, позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів на одну дитину не підлягають до задоволення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.181-192 СК України, ст.ст.4,10,12,13,81,141,263-265,272-273,279,354,430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про часткове припинення стягнення аліментів відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 09.08.2024.

Суддя О.Б. Тиханський