ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8585/23

Провадження № 22-ц/4820/1242/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

П`єнти І.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року (суддя Шевцова Л.М.) за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 50076,00 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 18 червня 2019 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, у якій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» по автодорозі в межах с.Суржа, Кам`янець-Подільського району, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження легкого та середнього ступеня тяжкості. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована. Інший учасник цього ДТП пішохід ОСОБА_2 повідомив позивача про настання ДТП та надав заяву про відшкодування шкоди, до якої додав документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року у задоволенні позову МТСБУ відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю позивачем вини ОСОБА_1 у ДТП, що трапилася 18 червня 2019 року, в результаті чого позивач здійснив відповідні виплати. Крім того, на думку суду, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення з даним позовом.

В апеляційній скарзі МТСБУ, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розподілити судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник МТСБУ зазначає, що враховуючи сталу судову практику застосування Верховним Судом ст.ст.1187, 1193 ЦК України, шкода нанесена джерелом підвищеної небезпеки повинна бути відшкодована незалежно від наявності вини. Постановою про закриття кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Отримання потерпілим тілесних ушкоджень є наслідком наїзду вищевказаним транспортним засобом, а отже особа, яка керує джерелом підвищеної небезпеки повинна відшкодувати шкоду, незалежно від наявності вини. Також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності для звернення з позовом до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу МТСБУ без задоволення, оскільки вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18 червня 2019 року близько 18 години водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою в межах с.Довжок зі сторони м.Кам`янець-Подільський в напрямку до с.Суржа допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який рухався по проїжджій частині та внаслідок наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, закритий перелом правої гомілки.

Згідно постанови старшого слідчого СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 28.10.2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 18.06.2019 року та закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта № 10.2-0352:19к від 29.07.2019 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак « НОМЕР_1 » ОСОБА_1 не мав технічної можливості, шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою до місця наїзду, запобігти наїзду на пішохода з моменту виходу останнім на проїзну частину дороги, при встановленій швидкості руху автомобіля на момент ДТП.

Згідно висновку експерта №245 від 26.07.2019 року ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Оскільки на час вчинення ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 53270 грн., що складається із: 2503 грн. відшкодування шкоди пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, 50076 - відшкодування шкоди пов`язаної з стійкою втратою працездатності, 691,09 грн. відшкодування витрат на лікування.

Згідно платіжної інструкції №1477014 від 30.03.2020 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 50076 грн.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме:

а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Як вбачається із матеріалів справи, МТСБУ в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 30 березня 2020 року року здійснило регламентну виплату потерпілій у ДТП особі. Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відсутність його вини як водія автотранспортного засобу та закриття відносно нього кримінального провадження не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до положень статті 1187 ЦК України цивільно-правова відповідальність наступає і без вини водія, за винятком умов, передбачених частиною п`ятою цієї статті ЦК України.

Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за шкоду, завдану ОСОБА_2 у зв`язку із умислом останнього, не заслуговують на увагу, оскільки всупереч вимогам статті 81 ЦПК України відповідач не довів належними та допустимими доказами наявності умислу потерпілого. Водночас колегія суддів зауважує, що під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

До подібних правових висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

Суд першої інстанції постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову на зазначене уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Із ОСОБА_1 , на користь МТСБУ підлягає стягненню завдана шкода в порядку регресу в розмірі 50076 грн.

Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Згідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно платіжної інструкції №1477014, відповідна виплата була здійснена позивачем ОСОБА_2 30.03.2020 року. З позовом до суду МТСБУ звернулося відповідно до поштового штемпеля 07.12.2023 року. Оскільки закінчення строку позовної давності припадає на період дії воєнного стану, перебіг такого строку зупиняється, отже строк для звернення позивача із даним позовом не пропущений.

Щодо пояснень відповідача ОСОБА_1 про відшкодування ним ОСОБА_2 причинену шкоду в повному обсязі, то такі факти не підтверджені жодними доказами у справі.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов та апеляційну скаргу МТСБУ задоволено повністю, із відповідача ОСОБА_1 на користь МТСБУ підлягає стягненню 6710 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 50076 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 6710 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

І.В. П`єнта

О.І. Ярмолюк