Справа № 490/6109/24
н/п 2/490/2833/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Шафієва А.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , в якому позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання сина, а саме: до червня 2025 року, або до досягнення ним 23 років.

В обґрунтування вимог посилається на те, що на теперешній час їх спільний син ОСОБА_3 є студентом 3 курсу Коледжу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика». Навчання сина вимагає додаткових витрат та ОСОБА_3 знаходиться на її повному утриманні, так як навчається на денній формі і не має змоги самостійно влаштуватись на роботу, щоб самостійно працювати та утримувати себе.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 19.07.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та витребувано з Центральної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2) відомості щодо отримання доходів відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду 29.07.2024 року заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 08.08.2024 року подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи його пенсійне посвідчення та довідку МСЕК.

Крім того, 08.08.2024 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій останній просив не розглядати питання про аліменти на його утримання, оскільки він має змогу працювати, оскільки навчається дистанційно. А його батько, відповідач ОСОБА_2 , й так дає йому гроші.

На виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.07.2024 року Центральна державна податкова інспекція Головного управління ДПС у Миколаївській області надала відповідь з якого вбачається, що відповідач отримує дохід від ТДВ «Малинівка».

В судовому засіданні 15.08.2024 року відповідач проти позову заперечував, зазначив, що син ОСОБА_3 проживає разом з ним за адресою реєстрації, натомість позивачка проживає окремо разом з її матір`ю. Відповідач надає всю необхідну матеріальну допомогу сину ОСОБА_3 , про яку той прохає. Крім того, син працює та сам в змозі забезпечити свої потреби. Вказав що за навчання сплачує не позивачка, а її мати з власних коштів, про що уних є домовленість. Зазначив про поганий стан свого здоров' та неможливість у зв`язку з цим додаткових витрат крім тих, що він і так надає сину - ОСОБА_3 добровільно.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 25.02.2005 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №100

Позивачка, після укладення шлюбу, змінювала прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Його батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки №347 від 04.06.2024 року ОСОБА_3 навчається на денній формі ІІІ курсу Коледжу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика за спеціальністю «землеустрій». Степендій не отимує. Строк навчання 4 роки.

Відповідно до Договору про навчання №35/21, укладеного між Коледжом Приватного закладу вищої освіти «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» (виконавець) та ОСОБА_7 (замовник), ОСОБА_3 (вступник), виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: форма навчання денна; освітньо-кваліфікаційний рівень фаховий молодший бакалавр; напрям підготовки (спеціальність) 193 геодезія та землеустрій.

Згідно п. 14 вказаного Договору про навчання, вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 39 000,00 грн.

Згідно п. 16 вказаного договору вартість освітньої послуги розподіляється пропорційно пропорційно по навчальних роках та місяцях (термін навчального року 10 місяців).

Як вбачається з довідки від 09.07.2024 року ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2 з 2007 року по теперешній час за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки МСЕК серія 12ААВ №657293 від 06.07.2023 року вбачається що відповідач є інвалідом ІІ групи та інвалідність встановлена до 01 липня 2026 року.

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 20.07.2023 року вбачається що відповідач отримує пенсію по інвалідності ІІ групи.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Частинами 1, 5 та 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином судом встановлено, що хоча повнолітній син відповідача ОСОБА_3 і навчається в навчальному закладі Коледжу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика, але з урахуванням позиції самого ОСОБА_3 , який просить не розглядати питання про стягнення з відповідача коштів та стверджує, що у разі потреби відповідач надає йому кошти, позивачкою не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. Позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї та ОСОБА_3 потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання сина, а саме: до червня 2025 року, або до досягнення ним 23 років, є безпідставними, у зв`язку з чим, в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін