Провадження № 2-з/752/226/24
У Х В А Л А

12.08.2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

з участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

11 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до поданої позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1 085,06 долларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 44 233,77 гривень, та судові витрати у справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м.Києва Машкевич К.В. від 23 липня 2024 року в даній справі відкрито провадження; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05 серпня 2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майно, зокрема, 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Подану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на момент розгляду справи відповідач ухиляється від виконання свої обов`язків за розпискою; не вчиняє жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості. Існує імовірність відчуження відповідачем ОСОБА_2 належного йому нерухомого майна, що в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та призведе до порушення майнових інтересів позивача.

У відповідності до частини третьої статті 153 ЦПК України, суд викликав 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 , для надання пояснень або додаткових доказів, що можуть підтвердити необхідність забезпечення позову.

В засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 суд встановив, що між сторонами існує спір щодо стягнення суми боргу за договором позики.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт та заборону відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна - 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Однак, спосіб забезпечення позову, заявлений стороною позивача, не є співмірним з розміром пред`явлених вимог, оскільки вартість належного відповідачу нерухомого майна значно перевищує суму боргу, пред`явлену ОСОБА_1 до стягнення.

Крім того, неврегулювання спору в добровільному порядку та не здійснення дій відповідачем щодо відшкодування шкоди, не є безумовною підставою для забезпечення позову.

Позивачем не наведено обставин, що свідчать про існування перешкод в подальшому для виконання рішення суду або неможливість його виконання в разі невжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.О. Чекулаєв