ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1280/24 Справа № 707/2717/21 Категорія: на ухвалу Головуючий по 1 інстанції Суходольський О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

заявник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ;

третя особа Черкаське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області;

особа, що подала апеляційну скаргу: Державна казначейська служба України;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2024 року у справі за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа: Черкаське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про поворот виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року по справі № 707/2717/21,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про поворот виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року по справі №707/2717/21.

Заяву мотивувала тим, що Черкаський районний суд Черкаської області рішенням від 24 жовтня 2022 року по справі №707/2717/21 (2/707/156/22) у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив. Вирішено питання розподілу судових витрат. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_2 пропустила строк звернення до суду із вимогами про поновлення на роботі, а інші вимоги не підлягають до задоволення як похідні. Також, суд звернув увагу, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням виникає лише з настанням страхового випадку в період роботи.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Хаткового А.В. задоволено. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.10.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, зокрема, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 902,40 грн. та апеляційної інстанції в сумі 4212,60 грн, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1816 грн.

Відповідно до норм чинного законодавства стягнення судового збору з відповідача є протиправним, оскільки ФОП ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір». Судові витрати стягнуто у повному обсязі з ОСОБА_1 Першим відділом державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі постанови апеляційного суду.

Заявниця зазначає, що у 2023 році на виконанні ДВС зокрема перебували:

- Виконавче провадження № 71216348 з примусового виконання виконавчого листа №707/2717/21, виданого 20.02.2023 року Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1816,00 грн., яке закінчено 20.06.2023 року на підставі п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- Виконавче провадження № 71516595 з примусового виконання виконавчого листа №707/2717/21, виданого 08.02.2023 року Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 992,40 грн. та апеляційної інстанції в розмірі 4212,60 грн. на користь держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, яке закінчено 30.05.2023 року п.11 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постанови про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладені державним виконавцем в межах виконавчого провадження №71216021, виділені у виконавчі провадження № 72278328, 72278208, 72278452, 72278535.

Постановою Верховного Суду від 06.09.2023 року у справі №707/2717/21 змінено постанову Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року в частині розподілу судових витрат шляхом виключення абзацу 11 та викладення абзацу 12 в наступній редакції: «компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави, в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1816 грн. оплачені при поданні позову до Черкаського районного суду Черкаської області». Оскільки виключений Верховним Судом 11 абзац передбачає: стягнути з ФОП ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 902,40 грн. та апеляційної інстанції в сумі 4212,60 грн., а всього 5205,00 грн. в рахунок держави, абзац 12 передбачає стягнення із ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1816 грн., зазначені незаконно відшкодовані кошти підлягають поверненню ОСОБА_1 внаслідок повороту виконання постанови апеляційного суду у цій частині.

Враховуючи вищевикладене, у порядку повороту виконання рішення по справі №707/2717/21 заявник просила стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 зайво стягнуті грошові кошти в розмірі 5205,00 грн. в межах виконавчого провадження №71516595 з примусового виконання виконавчого листа №707/2717/21; у порядку повороту виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року стягнути з Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Черкаси (Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 зайво стягнуті грошові кошти: виконавчий збір в сумі 520,50 грн. і витрати судового збору в сумі 146,30 грн. в межах виконавчого провадження № 71516595 з примусового виконання виконавчого листа № 707/2717/21.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2024 року заяву ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю.

У порядку повороту виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року у справі № 707/2717/21 стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ФОП ОСОБА_1 зайво стягнуті грошові кошти в розмірі 5 205 грн. в межах виконавчого провадження № 71516595 з примусового виконання виконавчого листа № 707/2717/21.

У порядку повороту виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року у справі № 707/2717/21 стягнуто з Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Черкаси (Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ФОП ОСОБА_1 зайво стягнуті кошти: виконавчий збір в сумі 520 грн. 50 коп. і витрати судового збору в сумі 146 грн. 30 коп. в межах виконавчого провадження № 71516595 з примусового виконання виконавчого листа № 707/2717/21.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, судом було встановлено, що Постановою Верховного Суду від 06.09.2023 року у справі № 707/2717/21 було змінено постанову Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року у цій же справі в частині стягнення судових витрат.

Зайво стягнуті кошти не були повернуті ФОП ОСОБА_1 , тобто не було виконано постанову Верховного Суду від 06.09.2023 року у справі № 707/2717/2023, а тому, суд врахувавши положення ст. 444 ЦПК України дійшов висновку, що заява про поворот виконання рішення суду підлягає задоволенню, оскільки є обгрунтованою та доведеною.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить змінити ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2024 року, виклавши другий абзац її резолютивної частини в наступній редакції:

-У порядку повороту виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року у справі № 707/2717/21 стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зайво стягнуті грошові кошти в розмірі 5 205 грн. в межах виконавчого провадження № 71516595 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 707/2717/21.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

В заяві про виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Державна казначейська служба просить за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції розподілити витрати, понесені Казначейством щодо сплати судового збору шляхом їх компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Державна казначейська служба не заперечує право заявника на поворот виконання рішення суду, однак вважає, що кошти на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути з відповідного рахунку Державного бюджету України, а не за рахунок бюджетних асигнувань Казначейства.

Судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про стягнення суми судового збору (коштів державного бюджету) з рахунків Казначейства, адже стягнення зазначених коштів здійснюється безпосередньо з рахунку Державного бюджету України на який вони були перераховані органом Державної виконавчої служби, тому ухвала суду підлягає зміні в частині визначення стягнення з Державного бюджету України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши сторін, які з`явились у судове засідання, та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановлена судом першої інстанції ухвала не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що Черкаським районним судом Черкаської області від 24 жовтня 2022 року у справі № 707/2717/21 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року було скасовано рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2022 року та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 902 грн. 40 коп. та апеляційної інстанції в сумі 4 212 грн. 60 коп. Крім цього, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1 816 грн.

Судові витрати стягнуто у повному обсязі з ОСОБА_1 . Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на підставі постанови Черкаського апеляційного суду.

Постановою Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 707/2717/21 змінено постанову Черкаського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року в частині розподілу судових витрат шляхом виключення абзацу 11 та викладення абзацу 12 в наступній редакції: «компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави, в порядку, передбаченому КМУ судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 816 грн. оплачені при поданні позову до Черкаського районного суду Черкаської області».

Звертаючись до суду з заявою про поворот виконання постанови Черкаського апеляційного суду, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що оскільки виключений Верховним Судом 11 абзац передбачає: «Стягнути з ФОП ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 902,40 грн. та апеляційної інстанції в сумі 4 212,60 грн., а всього 5 205 грн. в рахунок держави, абзац 12 передбачає стягнення із ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1 816 грн., зазначені незаконно відшкодовані кошти підлягають поверненню ОСОБА_3 внаслідок повороту виконання постанови апеляційного суду у цій частині.

Відповідно до вимог частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до частини дев`ятої статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 444-446 ЦПК України, поворот виконання рішення необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 203/2612/13-ц зазначено, що поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права. Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності умови, щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання скасованого рішення майно чи гроші.

У постанові від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення, мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

З вищезазначеного вбачається, що інститут повороту виконання рішення суду, насамперед, є необхідним та регулює відносини у разі, якщо в інший спосіб не можливо повернути в попередній стан правовідносини, які були вирішені скасованим судовим рішенням.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

У справі, що є предметом перегляду апеляційного суду, сторони не заперечують ні право заявника на поворот виконання рішення суду, ні розмір суми повернутих коштів. Державна казначейська служба оскаржує лише в частині визначення механізму стягнення коштів та вважає, що районний суд зробив помилковий висновок про стягнення суми судового збору (коштів державного бюджету) з рахунків Казначейства, адже стягнення зазначених коштів здійснюється безпосередньо з рахунку Державного бюджету України на який вони були перераховані органом Державної виконавчої служби.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, платіжною інструкцією від 19 липня 2023 року № 15732 (#375271065) (а.с. 184 Т.4) кошти в сумі 5 205 грн. 20 липня 2023 року перераховані з рахунку Першого відділу Державної казначейської служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на рахунок UA0026001 (отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, ). Зазначений рахунок відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у місті Києві для обліку надходжень до спеціального фонду державного бюджету по коду бюджетної класифікації 22030106 «Судовий збір».

Згідно з п.п. 1 п. 9 Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні полження» Бюджетного кодексу України рішення про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому КМУ за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання зазначеної вище норми Бюджетного кодексу України прийнято Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, що визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів, зокрема з боржників (органів державної влади), прийнятих судами.

Відповідно до п.п. 1 п. 16 Порядку № 845 органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів, зокрема, для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету.

За приписами п. 17 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені в п. 6 Порядку.

Пунктом 6 Порядку № 845 визначено, що до відповідного органу Казначейства крім заяви, виконавчого документа та даних банківського рахунку на який слід перерахувати стягнуті кошти стягувач також повинен подати оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 845 якщо законом відповідний вид надходжень у поточному бюджетному періоді не передбачений, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється з рахунка, на якому обліковуються кошти за кодом класифікації доходів бюджету «Інші надходження».

Тому, враховуючи вищевикладені норми Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, положення Бюджетного кодексу України, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що районний суд зробив помилковий висновок про стягнення коштів з рахунків Казначейства, адже стягнення зазначених коштів здійснюється безпосередньо з рахунку Державного бюджету України, на який вони були перераховані органом Державної виконавчої служби.

Апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає до задоволення, а ухвала суду до зміни шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини ухвали районного суду в редакції прохальної частини апеляційної скарги.

При подачі апеляційної скарги Державною казначейською службою України було сплачено судовий збір в розмірі 2 624 грн. 01 коп. відповідно до платіжної інструкції № 1034 від 10 липня 2024 року (а.с. 201 Т.4) та в розмірі 403 грн. 99 коп. відповідно до платіжної інструкції № 1035 від 10 липня 2024 року (а.с. 203 Т.4), що в сумі складає 3 028 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, заявник ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, тому у відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України Державній казначейській службі України підлягають компенсації судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2024 року змінити, виклавши другий абзац її резолютивної частини у наступній редакції:

-У порядку повороту виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі № 707/2717/21 стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 5 205,00 грн. в межах виконавчого провадження № 71516595 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 707/2717/21.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Державній казначейській службі України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2024 року.

Судді