Справа № 463/3571/24
Провадження № 2-о/463/160/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дулик Мирослава Богданівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду із заявою, просить ухвалити рішення, яким встановити факт її проживання однією сім`єю з вітчимом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим ОСОБА_3 , вона є його спадкоємицею четвертої черги, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказує, що її мати ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 11 липня 1987 року, вона разом з матір`ю та вітчимом постійно проживали однією сім`єю, вели спільний побут, господарство, мали взаємні права та обов`язки, які притаманні родині. Всі члени сім`ї мали одне коло спілкування з близькими та друзями, піклувались один про одного та мали спільний бюджет, між ними склалися усталені сімейні взаємовідносини. У період їх спільного проживання однією сім`єю заявниця із вітчимом постійно допомагали одне одному, здійснювали матеріальну підтримку, разом вживали заходів, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, їх відносини мали стійкий характер, були спрямовані на тривале співжиття. І після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , заявниця здійснювала постійний догляд за ОСОБА_3 як за батьком, а також організовувала його поховання після смерті. Вказує, що встановлення даного факту заявниці необхідне для прийняття спадщини після смерті вітчима, як спадкоємиці четвертої черги за законом.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

24.04.2024 заява надійшла до суду.

Ухвалою від 29.04.2024 справу прийнято до провадження, ухвалено розглядати справу в порядку окремого провадження, судове засідання призначено на 11.06.2024, яке було відкладено для витребування матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , на 31.07.2024.

Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив заявнику та заінтересованим особам інформаційне повідомлення про права та обов`язки (а.с.34).

В судовому засіданні 31.01.2024 заслухано пояснення заявниці та її представника, задоволено клопотання представника заявника про допит свідків, відповідно допитано свідків, оглянуто матеріали справи, проведено судові дебати.

Узагальнена позиція учасників під час розгляду справи.

Заявниця та її повноважний представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам заяви, просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дулик М.Б. в судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, її неявка, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду.

Заслухавши думку заявниці, її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є подругою заявниці та її сусідкою, вказала, що заявниця разом з матір`ю та вітчимом проживала за адресою АДРЕСА_1 , вона жила з ними як їх спільна дитина, в них була повноцінна сім`я,в подальшому померлий бавив дітей заявниці, як онуків. За вказаною адресою вони проживали до смерті ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявниці, вказала, що вона проживала з матір`ю та вітчимом, як повноцінна сім`я, вітчим виховував її з 16 років, в подальшому допомагав у вихованні її дітей, жив з ними до смерті.

Як вбачається з свідоцтва про народження заявниця ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_8 , після одруження прізвище ОСОБА_9 (а.с.17).

Мати заявниці ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), була одружена з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,21,23), отже померлий був вітчимом заявниці.

Позивач, її мати та вітчим були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 з 1987 року (а.с.43), дана квартира згідно рішення Червоноармійської районної ради народних депутатів від 11 вересня 1990 року була Виділена сім`ї ОСОБА_3 , яка складалась з нього, його дружини (матері заявниці) ОСОБА_4 та заявниці ОСОБА_10 (а.с.9),в подальшому останні стали співвласниками даної квартири (а.с.24-26).

З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №10/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.41-71), заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима, однак останній рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних та інших відносин з померлим, оскільки нею не надано документів, які підтверджують родинні та інші відносини зі спадкодавцем.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 постанови ПленумуВерховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Отже, суд приходить до висновку про те, що під час розгляду даної справи належними та допустимими доказами підтверджено факт спільного проживання, ведення спільного господарства, здійснення матеріальної підтримки, взаємних прав та обов`язків, які притаманні сім`ї між ОСОБА_1 та її вітчимом ОСОБА_3 , що є підтвердженням факту їх проживання однією сім`єю, тому суд приймає рішення про задоволення заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст.3 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.