Справа № 299/7885/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Мацунич М.В.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 10 січня 2024 року у справі № 299/7885/23 ( Головуючий Леньо В.В.)

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт перебування на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.).

Заявлені вимоги мотивував тим, що 28 вересня 2017 року між ним та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб та складено відповідний актовий запис №206, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28 вересня 2017 року. У зв`язку з одруженням прізвище ОСОБА_5 змінено на « ОСОБА_6 ».

Від попереднього шлюбу у ОСОБА_7 є двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання попереднього шлюбу ОСОБА_7 вимоги щодо сплати аліментів не пред`являлося, біологічний батько дітей - ОСОБА_8 , участі у забезпеченні, вихованні та утриманні дітей не приймав та не приймає.

З липня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 фактично проживали разом у цивільному шлюбі, і заявник здійснював повне утримання родини, зокрема, дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народилася спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

26 вересня 2018 року його сім`я отримала посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 , видане Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району.

Відповідно до цього посвідчення ОСОБА_1 визначено багатодітним батьком трьох дітей, а саме: ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.).

Наразі він проходить службу у лавах Збройних Сил України.

29 березня 2023 року на ім`я командира патрульної роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 було подано рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

12 квітня 2023 року начальником відділення кадрів було надано відповідь відносно рапорту щодо звільнення з військової служби, який відмовлено у реалізації цього рапорту. Раніше, а саме 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 було отримано відповідь на попередній рапорт, а саме відмовлено у реалізації рапорту у зв`язку із не підтвердженням факту утримання мною трьох неповнолітніх дітей.

Відтак, у нього виникла необхідність встановити факт утримання трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.).

Встановлення даного факту необхідно йому з метою подальшого звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Виноградівського районного суду від 10 січня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як із наданих ним документів із урахуванням позиції батьків дітей, які не заперечують проти знаходження їх на утриманні заявника і у даному випадку заявник виконує обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу, оскільки їх біологічний батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків та утримання, а мати самостійно не спроможна забезпечити належне матеріальне забезпечення дітей. Крім того, наявність біологічного батька у дітей не скасовує того факту, що діти перебувають на повному утриманні та забезпеченні свого вітчима.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 та зацікавлена особа ОСОБА_9 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, на адресу зазначену ними в апеляційній скарзі і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

ОСОБА_1 звернувся в суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт утримання трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.), і встановити даний факт необхідно з метою подальшого звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_1 звернувся в суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт утримання трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.), і встановити даний факт необхідно з метою подальшого звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При постановленні рішення суд першої інстанції із посиланням на вимоги ст.. 141, ч. 1,2 ст. 14, ч 1,2,3 ст.15, п2 ч1 ст. 164, ч4 ст. 155, ч1 ст.. 157 СК України ч.6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" зазначав, що обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів і підставою для встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини батьком є наявність одного або кількох юридичних фактів, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин (перебування за кордоном, тривала тяжка хвороба тощо).

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що заявником, не доведено ту обставину, що батько дітей ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.), не виконує батьківських обов`язків по їх утриманню та не бере участі у їх вихованні, і що такі обов`язки стосовно дітей виконує виключно заявник.

При розгляді справи судом першої інстанції з`ясовано, що батько дітей ОСОБА_2 (2009 р.н.), ОСОБА_3 (2013 р.н.), не помер, не був визнаний безвісно відсутнім, не був позбавлений батьківських прав стосовно дітей.

Із вищезазначених встановлених судом першої інстанції фактів вбачається, що встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні можливе в ході вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських обов`язків.

Суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин із посиланням на докази наданих заявником і мотиви їх відхилення відображені у рішенні суду обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовуються висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой