Справа № 521/6824/23
Провадження 8/521/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г..,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу, виданого 10 квітня 2023 року Малиновським районним судом м.Одеси за заявленою вимогою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходиться справа за заявленою вимогою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Судовим наказом Малиновського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2023 року, і до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 268,40 грн.

07.06.2024р. до Малиновського районного суду м.Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового наказу, виданого 10 квітня 2023 року Малиновським районним судом м.Одеси за заявленою вимогою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за нововиявленими обставинами, в якій заявник посилався на наступне.

Зазначає, що стягувач ввела суд в оману, оскільки на час звернення із заявою щодо видачі судового наказу дитина проживала і перебувала на повному утриманні саме батька. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту проживання доньки ОСОБА_4 разом зі стягувачем, останньою було надано довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27.02.2023 року, яка видана ОСББ «Миру, 25». Однак, ще в березні 2022 року ОСОБА_5 (боржник), ОСОБА_6 (стягувач) та їх донька ОСОБА_7 , вимушено покинули свій дім в м. Херсон у зв`язку з повномасштабним вторгнення російської федерації та виїхали за межі території України на територію Республіки Австрія. Після березня 2022 року донька ОСОБА_4 на територію України не поверталась. З червня 2022 місцем проживання всіх членів родини було Lindauer Strase 36a/20 (Ліндауер штрассе 36а/20) 6912 Horbranz (GKZ 80218) (Хьорбранц (Код населеного пункту 80218)), Австрія.

Заявник вказує, що оскільки стягувач ніде не працювала, працював виключно ОСОБА_5 , а тому всі витрати на сім`ю були виключно на ньому, зокрема повністю забезпечення доньки.

Разом з цим, вихованням доньки, її розвитком, питаннями освіти та здоров`я займався переважно її батько, що підтверджується листом за підписом керівництва дитячого садка підтверджується зарахування доньки ОСОБА_4 до дитячого садка ОСОБА_8 у місті Гербранц на 2022/2023 навчальний рік.

Згідно відгуку про відвідування дитячого садочка ОСОБА_8 , за підписом керівництва цього садка, донька ОСОБА_4 почала відвідувати дитячий садочок з 13 червня 2022 року в 2 групі. До кінця 2021/2022 навчального року вона завжди відвідувала дитячий садок вранці. З вересня 22 по липень 23 Анастасія щоранку приходила в дитсадок, її привозив і забирав батько. З мамою керівництво дитсадка вперше зустрілися в березні 2023 року. Коли батько був у відрядженні, мама ОСОБА_4 ніколи не водила в дитсадок, тому вона прогулювала без причини. З вересня 23 ОСОБА_4 відвідувала дитсадок повний день з обідом. Якщо до 9 години ранку ОСОБА_4 не привезуть у садок, батько просив керівництво садка телефонувати йому, щоб він забрав ОСОБА_4

від мами і відвів її в садочок. Ситуація з забиранням та приведенням ОСОБА_4 в дитсадок така: батько ОСОБА_9 зазвичай приводить ОСОБА_4 у садок, а забирає мама та іноді бабуся (зі сторони матері). Як зазначено у відгуку, ОСОБА_4 любить говорити про дім, про такі види діяльності, як катання на лижах, ковзанах, прогулянки на снігу, але завжди з татом. Мати ніколи не з`являється в її оповіданнях. На випускних і вечірках, ОСОБА_4 завжди була присутня тільки з татом. Поряд з цим, питанням оформлення страхування для доньки займався також батько, що підтверджується листом Австрійського фонду медичного страхування від 16.12.2022 року.

Згідно довідок виданих лікарями та історій хвороби: 02.08.2022, 23.03.2023, 30.04.2023, 06.05.2023, 08.05.2023, 22.08.2023, 24.10.2023, 25.10.2023, 06.11.2023, 07.11.2023, 16.11.2023, 27.12.2023 щодо питань, пов`язаних із здоров`ям ОСОБА_4 до лікарів звертався та супроводжував доньку саме її батько, ОСОБА_5 , який і сплачував кошти за ці візити, що підтверджується відповідними банківськими виписками. Питаннями фізичного розвитку доньки, зокрема відвідування нею курсу плавання, музичної школи, школи танців, здійсненням їх оплати займався батько, що підтверджується відповідними листами та виписками рахунків.

Одночасно з цим, оплата відвідування донькою садка протягом 2022/2023/2024 навчального року здійснювалась також батьком, що підтверджується відповідними рахунками та банківськими виписками.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, що підтверджуються відповідними доказами, спростовуються зазначені стягувачем у заяві підстави щодо видачі судового наказу, що стосуються проживання доньки з останньою та перебування доньки на її повному утриманні, відсутності батька у житті дитини.

Оскільки, обставини проживання дитини з батьком (боржником) та перебування доньки на його утриманні не були відомі суду при розгляді заяви стягувача про видачу судового наказу, а тому наявні підстави для скасування судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2023 у справі №521/6824/23.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала заяву, просила її задовольнити, судовий наказ від 10.04.2023р. скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів відмовити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні заяви з підстав, викладених у відзиві, зокрема зазначала, що ОСОБА_1 постійно здійснював психологічний та фізичний тиск, агресивно ставився по відношенню до стягувача та дитини, зневажливо ставився до батьків стягувача намагався всіляко контролювати стягувача, в тому числі, і шляхом фінансової залежності від нього, адже з моменту коли боржник знайшов постійну роботу в Австрії, всі державні фінансові виплати на користь стягувача були припинені, оскільки, перебуваючи в офіційному шлюбі з працевлаштованим боржником, по законодавству Австрії стягувач не мала права на отримання соціальної допомоги для себе та для дитини. Розуміючи, що поведінка боржника не змінюється, влітку 2022 року стягувач прийняла рішення про розірвання шлюбу. Оскільки на той момент сторони проживали в Австрії, стягувач звернулась за консультацією до австрійських юристів, які вказали, що вказане питання краще вирішувати в Україні, Так, в серпні 2022 року стягувач, від імені якої діяв адвокат, подала позов про розірвання шлюбу за місцем реєстрації в Україні (з урахуванням зміни підсудності судів м. Херсона).

3 моменту приїзду до Австрії та оформлення відповідних документів щодо отримання притулку в Австрії стягувач отримувала для себе та для дитини державну соціальну допомогу на свою банківську каргу. Наголошує, що як тільки така допомога надходила на банківський рахунок стягувача, боржник змушував стягувача знімати ці кошти та віддавати йому для подальшого розпорядження. При цьому, коли стягувач просила надати кошти для покупки продуктів, одягу, та інших необхідних речей для дитини боржник їй в цьому категорично відмовляв, Із огляду на викладене, щоб утримувати себе та дитину стягувач була змушена постійно шукати підробіток, адже на постійну роботу її не хотіли брати у зв?язку з незнанням мови або необхідного досвіду роботи чи освіти. Крім того, з червня 2023 року стягувач змогла відновити отримання соціальної допомоги в Австрії, виплата якої була припинена з липня 2022 року, коли боржник влаштувався на офіційну роботу в Австрії. Вказана обставина додатково підтверджує факт офіційного визнання в Австрії факту окремого проживання стягувача та дитини від боржника, оскільки, будучи членами родини боржника, останні б не мали права на отримання соціальної допомоги в Австрії. Вказану допомогу стягувач отримувала з червня 2023 року по січень 2024 року. Поряд з цим, з утриманням дитини дуже допомагали батьки стягувача, які фактично несли значну частину повсякденних витрат, пов?язаних з придбанням продуктів харчування, одягу, канцелярії, ліків та інших необхідних речей, які дитина потребує щоденно. Крім того, саме батько стягувача (дідусь дитини) оплачував орендну плату за орендовану квартиру, в якій проживали стягувач та дитина. Спочатку він надавав вказані кошти для оплати боржнику, а після виїзду боржника з орендованої квартири робив це самостійно. Вказане підтверджується відповідними банківськими виписками за період з липня 2023 року по січень 2024 року. Отже, боржник не приймав жодної участі у забезпеченні дитини житлом. Окрім зазначеного, стягувач зазначає, що майже всі документи надані боржником щодо нібито утримання дитини стосуються періоду уже після прийняття судом оскаржуваного судового наказу, а саме за травень 2023 року по січень 2024 року, тобто зазначені документи та вказані в них обставини не існували на момент звернення стягувача з заявою про видачу судового наказу, яка була подана в березні 2023 року.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу, виданого 10 квітня 2023 року Малиновським районним судом м.Одеси за заявленою вимогою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за нововиявленими обставинами з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 11 серпня 2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що зареєстрований? Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсон, про що складено відповідний актовий запис №273.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2023 року у справі № 214/4167/22 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу вказаний шлюб - розірвано. Рішення суду про розірвання шлюбу сторонами не оскаржувалось та є таким, що набрало законної сили 14 березня 2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у боржника та стягувача народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 квітня 2018 року, виданим Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис 196.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу (далі - СК) України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов?язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

16.03.2023р. до Малиновського районного суду м.Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Судовим наказом Малиновського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2023 року, і до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 268,40 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п?ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

3 огляду на зазначене, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України, є те, що:

вони існували на час розгляду справи;

ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов?язки учасників справи.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв?язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ді обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Відповідні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 травня 2024 року у справі N? 464/2277/23 (провадження N? 61-1569св24).

Не є нововиявленою обставина, яка грунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв?язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі N? 127/10129/17 (пункти 27, 28), від 14 квітня 2021 року у справі N? 9901/819/18 (пункт 6.38), 25 травня 2021 року у справі N? 752/4995/17 (пункт 36) та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2024 року у справі N? 358/1501/15-ц, а також ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2020 року у справі N? 686/17159/19).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Тому обставиною, яка підлягала встановленню судом при видачі судового наказу в справі, яка переглядається, с обставина спільного проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом із матір' ю.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами боржник посилався на те, що на момент видачі судового наказу дитина нібито проживала разом з ним, що не було відомо суду та є підставою для відмови у видачі судового наказу. На підтвердження вказаної обставини боржник надав суду довідки про місце реєстрації в Австрії, видані на його ім?я та на ім?я дитини. Разом з цим, боржник не спростовував того факту, що стягувач також була зареєстрована та фактично проживала за вказаною в довідці адресою разом з дитиною.

Суд звертає увагу, що більшість наданих боржником (заявником) доказів на утримання дитини як на підставу підтвердження нововиявлених обставин стосуються періоду уже після прийняття судом оскаржуваного судового наказу, а саме починаючи з травня 2023 року по січень 2024 року, тобто зазначені документи та вказані в них обставини не існували на момент звернення стягувача з заявою про видачу судового наказу, яка була подана в 16.03.2023 року.

Таким чином, враховуючи, що стягувач проживала разом з дитиною та не отримувала від боржника належної фінансової допомоги на утримання дитини, у останньої були визначені законом підстави для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Боржника аліментів.

Отже, наведені боржником обставини та надані докази не спростовують ані обставин проживання дитини разом зі стягувачем, ані ненадання боржником коштів утримання дитини, встановлені судом при видачі судового наказу від 10 квітня 2023 року на підставі поданих стягувачем документів, а лише зводяться до незгоди боржника з судовим рішенням. Крім того, наведені боржником обставини були відомі стягувачеві та не повідомлялися суду при поданні заяви про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дитину, оскільки не мали суттєвого значення для прийняття рішення по суті.

Необхідно наголосити на тому, що у постановах Верховного Суду, на які посилається боржник у своїй заяві, зокрема, від 21 червня 2023 року у справі N?645/5876/20, від 01 березня 2024 року у справі N?334/6285/23, від 13 березня 2023 року у справі N?359/10050/19, Верховний Суд прийшов до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для скасування судових наказів, оскільки вказані заявниками обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦІК України є правильними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов?язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», заява N?3236/03).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв?язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004р. у справі «Праведная проти росії», заява №69529/01).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що заявник не надав переконливих доказів, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин для перегляду судового наказу, виданого 10.04.2023р. Малиновським районним судом м.Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, у зв?язку з чим відсутні підстави для задоволення його заяви та перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 352,354, 423, 427, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу, виданого 10 квітня 2023 року Малиновським районним судом м.Одеси за заявленою вимогою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун