печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони відповідачу припиняти або обмежувати розподіл (споживання) природного газу; зобов`язання відповідача не приймати рішень щодо прострочення заборгованості до винесення остаточного рішення у судовій справі.

Заява обґрунтовується тим, що договірні взаємовідносини між ОСОБА_1 та AT «Київгаз» склались ще у 2008 році. З 2011 року позивачу належав на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 . В 2023 році позивач подарував будинок і земельну ділянку під ним ОСОБА_2 . Третя особа не може розпоряджатись вказаним будинком оскільки наявне фінансове обтяження на нерухоме майно, фінансове зобов`язання перед позивачем. Станом на сьогодні третя особа ніколи не жила в цьому будинку, не отримувала комунальні послуги і не сплачувала за них, спільного побуту з третьою особою позивач не веде з 2008 року.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Працівниками відповідача складено акт від 25.04.24 № 1278 «Про порушення», а саме п.7 гл. 9, розділу X Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.15 № 2494, а саме підозра на втручання.

01.05.24 комісією Відповідача складено акт від 01.05.24 № Е/636 «Експертизи ЗВТ та/або пломб». Зазначена комісія дійшла висновку про наявність несанкціонованого втручання.

23.05.24 відбулась комісія з розгляду актів про порушення Відповідача на засіданні якої було задоволено акт від 25.04.24 № 1278 «Про порушення», а саме п.7 гл. 9, розділу X Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.15 № 2494, а саме підозра на втручання.

14.06.24 Позивач отримав лист Відповідача від 11.06.24 № 2729/28, рахунок на оплату від 23.05.24 № 2/23-05/1278 згідно якого Позивач зобов`язаний оплатити суму 54701,03 за необлікований об`єм природного газу протягом 10 календарних днів з дати отримання вказаного рахунку. Вказаним листом зазначено, що наслідками несвоєчасної та/або неповної оплати є припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу.

Позивач вважає рішення і дії Відповідача незаконними, прийнятими з порушеннями вимог законодавства України.

Відповідно до пункту 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Суд враховує, що ОСОБА_1 на час складання спірних актів вже не була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії не призведе до загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а відтак заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк