КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/5734/23 Головуючий у І інстанції - Борець Є.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/8664/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, -

установив:

У червні 2023 року ТОВ «Сітістейтсервіс» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 30 квітня 2014 року воно уклало зі ОСОБА_1 договір про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-47.

За цим договором Товариство зобов`язалося забезпечувати якісне та безперебійне надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території, постачання електричної та теплової енергії, водопостачання та водовідведення до кв. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зобов`язалась своєчасно оплачувати позивачу вартість наданих житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з тим, що з 01 серпня 2020 року до 28 лютого 2023 року відповідач не виконував грошове зобов`язання, у нього виникла заборгованість в розмірі 41377,88 грн.

Вказувало, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного погашення заборгованості.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 41377,88 грн., суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 1801,63 грн., три проценти річних від прострочених сум в розмірі 1267,69 грн., штраф за прострочення платежів в розмірі 2159,17 грн., штраф за непогашення прострочених платежів до кінця поточних календарних місяців в розмірі 2159,17 грн., штраф за непогашення прострочених платежів до кінця календарних місяців, наступних за місяцями виникнення прострочень, в розмірі 2159,17 грн. та пеню в розмірі 2594,41 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року зазначений вище позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сітістейтсервіс» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 41377,88 грн., суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 1801,63 грн., три проценти річних від прострочених сум в розмірі 1267,69 грн., штраф в розмірі 2159,17 грн. та судовий збір у розмірі 2337,23 грн.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення інших штрафів та пені відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивач припинив обслуговування цілісного будинку з жовтня 2019 року, а тому не має права вимагати оплати за житлово-комунальні послуги.

Додала, що обслуговування та утримання будинку здійснює ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», якому вона і сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується актами звіряння.

Суд не застосував абз. 4 п. 3-1 розділу VI Закону України «Про житлово- комунальні послуги», який регулює порядок припинення чинності укладених договорів із управителем внаслідок прийняття рішенням зборами ОСББ про зміну форми правління.

Також суд першої інстанції не застосував норму підпункту 5 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до вимог якого на період дії карантину забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Судом першої інстанції повністю проігноровано її доводи, що позивач не довів факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Вказував, що суд дійшов до висновку про наявність заборгованості на основі наданих позивачем неналежних доказів, оскільки матеріали справи не містять жодного рахунку на оплату послуг, який би був наданий саме позивачем, а не іншою особою.

Зауважила, що за спірний період позивач не надав та не забезпечив у повному обсязі надання комунальних послуг згідно з договором, і не надав суду відповідні докази, які б спростовували її доводи, а оскільки обов`язок безумовної оплати комунальних послуг виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг, то відповідно позовні вимоги ТОВ «Сітістейтсервіс» є безпідставними та необґрунтованими.

Просила суд, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Сітістейтсервіс» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що відповідачем не надано суду доказів того, що ним виконуються взяті на себе зобов`язання згідно з Договором про надання комунальних послуг.

Вказує, що ним надано суду достатній обсяг доказів на підтвердження факту надання житлово-комунальних послуг будинку.

Наявність у відповідача будь-яких взаємовідносин з третіми особами, пов`язаних з його квартирою, не спростовує необхідності виконання ним своїх зобов`язань за договором.

Наголошує, що посилання відповідача на відносини та обставини, які не відносяться до суті спору, не впливає на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, а свідчить лише про недобросовісне користування відповідачем своїми процесуальними правами.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, є обов`язком споживача таких послуг, згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ста. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 липня 2011 року між ОСББ«Щасливе-ЛУ 14» (замовник), ТОВ «Сіті-Стейт» (власник) та ТОВ «Сітістейтсервіс» (управитель) укладено Договір №80-ССС про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом.

Пунктом 1.1. Договору від 25 липня 2011 року визначено, що замовник та власник доручають управителю прийняти на баланс та надавати послуги з управління житловим комплексом, а саме багатоповерховим житловим будинком з вбудованими офісними приміщеннями, розташованим по АДРЕСА_1 .

30 квітня 2014 року ТОВ «Сітістейтсервіс» уклало зі ОСОБА_1 договір про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-47.

Зі змісту п.2.1.1 Договору вбачається, що ТОВ «Сітістейтсервіс» зобов`язався забезпечувати якісне та безперебійне надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території, постачання електричної та теплової енергії, водопостачання та водовідведення до кв. АДРЕСА_2 ; зі змісту п.2.1.3 та п.10.1.1 договору вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язалась своєчасно оплачувати позивачу вартість наданих житлово-комунальних послуг, а у разі прострочення платежів - штраф в розмірі 10% суми прострочення.

Рішенням Щасливської сільської ради №372-8-VII від 14 липня 2016 року позивачу був затверджений тариф на послугу з водопостачання для споживачів багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Щасливської сільської ради №463-11-VII від 06 жовтня 2016 року ТОВ «Сітістейтсервіс» був затверджений тариф на послугу з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території повул. Л. Українки, 14 в с. Щасливе Бориспільського району.

03 грудня 2019 року ТОВ «Сітістейтсервіс» уклало з ТОВ «Щасливе» договір оренди обладнання, за яким останнє передало у користування позивача майно, необхідне для надання житлово-комунальних послуг повул. Л. Українки, 14 в с. Щасливе Бориспільського району, а саме: мережу зовнішнього освітлення, систему блискавкозахисту, систему відео нагляду за територією, систему зовнішнього поливу, систему протипожежної сигналізації, контейнери для сміття, газонокосарки, систему електропостачання та електроосвітлення, систему заземлення будинку та серверної, автономну дахову котельню, внутрішньобудинкову мережу опалення, газопроводи високого та низького тиску, газорегуляторний пункт, зовнішній газопровід до дахових котелень, внутрішньобудинкову каналізацію, внутрішньо-будинковий водопровід, внутрішньомайданчикову господарсько-побутову каналізацію (фекальну), зовнішню мережу каналізування з пластикових труб, споруду артезіанської свердловини тощо.

11 грудня 2019 року ТОВ «Сітістейтсервіс» уклало з ТОВ «Київська будівельна компанія «Альянс» договір про надання послуг №11/12/19, за яким ТОВ «Київська будівельна компанія «Альянс» також виконувала роботи з прибирання прибудинкової території; поливання дворів, клумб, газонів; поточний ремонт конструктивних елементів, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження; догляд за озелененням прибудинкової території; поточний ремонт загального майна на прибудинковій території; щосезонну підготовку місць загального користування та прибудинкової території по АДРЕСА_1 .

22 грудня 2021 року ТОВ «Сітістейтсервіс» уклало з ТОВ «Щасливе 2022» договір оренди обладнання, за яким ТОВ «Щасливе 2022» також передало вище перелічене майно у користування позивача для забезпечення можливості надання житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1 .

Крім того, рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради №443 від 21 грудня 2021 року позивачу був визначений тариф на теплову енергію для споживачів багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 . З метою отримання природного газу, необхідного для надання послуги з опалення, 30 вересня 2020 року ТОВ «Сітістейтсервіс» уклало з АТ «НАК «Нафтогаз України» договір постачання природного газу №20/21-1252-ТЕ-17. 25 листопада 2021 року позивач уклав з ТОВ «Газотранспортна компанія «Нафтогаз Трейдинг» договір постачання природного газу №1547-НГТ-17; 13 жовтня 2022 року - договір постачання природного газу №3580-ПСО(ТКЕ)-17; 25 вересня 2023 року - договір постачання природного газу №5574-ТКЕ(23)-17.

Також в матеріалах справи міститься копія договору про постачання електричної енергії №0103, укладеного 23 червня 2019 року між ТОВ «Сітістейтсервіс» та ПАТ «АЕС Київобленерго».

Сукупний аналіз наведених фактичних обставин спростовує доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем доказами надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Матеріали справи не містять актів-претензій від ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Сітістейтсервіс», щодо ненадання чи неналежного надання послуг, вказаних у Договорі про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-47 від 30 квітня 2014 року.

Згідно картки обліку розрахунків по Договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-47 від 30 квітня 2014 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за період з 01 серпня 2020 року до 28 лютого 2023 року в розмірі41377, 88грн. - основний борг; 1801, 63 грн. - сума інфляційних втрат; 1267, 69 грн.- сума 3% річних; 2159, 17 грн. - штраф за п. 10.1.1. Договору; 2159, 17 грн. - штраф за п. 10.1.2. Договору; 2159, 17 грн. - штраф за п. 10.1.3. Договору; 2594, 41 грн. - подвійна облікова ставка НБУ.

Доказів відсутності заборгованості (сплати комунальних послуг) відповідачем не надано.

Установивши, що ОСОБА_1 на підставі договору отримувала від ТОВ «Сітістейтсервіс» житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак неналежним чином виконувалазобов`язання, щодо оплати за такі послуги, а також врахувавши відсутність в матеріалах справи доказів, які спростовують надання позивачем послуг або надання їх неналежної якості, застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги в розмірі 41377,88 грн., інфляційних втрат у розмірі 1801,63 грн. та 3% річних у розмірі 1267,69 грн. за період з 01 серпня 2020 року до 28 лютого 2023 року.

До того ж, суд першої інстанції також врахував, що ТОВ «Сітістейтсервіс» надавало ОСОБА_1 рахунки на оплату послуг, які складені ТОВ «Щасливе-сервіс» на підставі укладеного з позивачем Договору доручення, за яким позивач уповноважив ТОВ «Щасливе-сервіс» здійснювати приймання платежів за договорами про надання житлово-комунальних послуг.

На підставі зазначеного вище, суд першої інстанції відкинув заперечення відповідача про відсутність доказів складення рахунків на оплату послуг саме позивачем. При цьому, суд також обґрунтовано зауважив, що дана обставина не перешкоджала ОСОБА_1 оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги вчасно.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги аналогічні доводи апеляційної скарги про відсутність рахунків на оплату послуг саме позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач припинив обслуговування будинку в цілому, а обслуговування та утримання будинку здійснює ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», якому відповідач і сплачує за житлово-комунальні послуги, колегією суддів оцінюються критично, з огляду на наступне.

Так, 28 жовтня 2019 року директор ТОВ «Сітістейтсервіс »надсилав ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» лист №181, в якому повідомив про припинення з 01 грудня 2019 рокудії договору від 25 липня 2011 року про надання послуг балансоутримування та управління житловим комплексом.

Проте, повідомлення позивачем ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» про припинення надання послуг не свідчить про припинення дії Договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-47, укладеного 30 квітня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 .

В матеріалах справи містяться наступні докази: договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №59 від 01 вересня 2020 року, укладений між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» та КП Щасливської сільської ради «Щасливе-Сервіс»; договір з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водовідведення №560 від 01 вересня 2020 року, укладений між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» та КП Щасливської сільської ради «ЖКК «Щасливський»; договір про постачання електричної енергії від 03 листопада 2021 року, укладений між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» та ТОВ «Ю. Комодітіз»; акти надання послуг №622 від 02 жовтня 2020 року, №756 від 17 листопада 2020 року та №126 від 12 лютого 2021 року.

Перелічені докази не спростовують факт надання саме позивачем житлово-комунальних послуг, а також не спростовують достовірність рахунків на сплату житлово-комунальних послуг, рішень Щасливської сільської ради №372-8-VII від 14 липня 2016 року та №463-11-VII від 06 жовтня 2016 року, рішення виконавчого комітету Пристоличної сільської ради №443 від 21 грудня 2021 року, якими встановлено тарифи на спірний період.

Крім цього, суд першої інстанції врахував, що з листа голови правління ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» №68 від 17 грудня 2021 року вбачається, що в грудні 2021 року керівництво ОСББ погоджувало позивачу тарифи на теплопостачання, гаряче та холодне водопостачання до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Сітістейтсервіс» не надавало ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги з серпня 2020 року, оскільки даній обставині суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Суд першої інстанції врахував і те, що в матеріалах справи міститься копія акту звіряння взаємних розрахунків за період часу з 01 серпня 2020 року до 13 листопада 2023 року, складеного ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» та ОСОБА_1 , копії платіжних доручень №263 від 21 жовтня 2021 року, №285 від 29 листопада 2021 року, №313 від 29 грудня 2021 року, №30 від 3 лютого 2022 року, №49 від 7 грудня 2020 року та копія рахунку на оплату №60033686 від 18 листопада 2020 року.

Дослідивши дані письмові докази, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в мотивувальній частині рішення, що останні не спростовують наявності заборгованості у ОСОБА_1 з оплати житлово-комунальних послуг перед позивачем.

Крім того, в поданих відповідачем платіжних документах про сплату житлово-комунальних послуг на рахунок ОСББ «Щасливе-ЛУ 14»відсутні відомості про здійснення оплати ОСОБА_1 або відомості за яку саме квартиру сплачено.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживач (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно з визначенням термінів, які наведені у п. 2 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу, відповідно до умов договору; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Отже, законодавство розрізняє поняття управителя та виконавці комунальних послуг, а також наділяє кожного з учасників правовідносин своїми правами та обов`язками.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Як вже вказувалося вище, в матеріалах справи наявний Договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року, укладений між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» (Замовник), ТОВ «Сіті-Стейт» (Власник) та ТОВ «Сітістейтсервіс» (управитель), який укладено на підставі протоколу Загальних зборів ОСББ «Щасливе-ЛУ 14».

Згідно з даним договором, ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» та ТОВ «Сіті-Стейт» передали будинок у с. Щасливе, вулиця Лесі Українки, 14, на баланс та управління ТОВ «Сітістейтсервіс» строком на 20 років, тобто до 25 липня 2031 року.

В п. 1.1. даного договору зазначено, що Замовник та Власник доручили Управителю протягом визначеного цим договором строку прийняти на баланс та надавати послуги з управління житловим комплексом - Будинком. Згідно з п. 1.2. вказаного договору, ТОВ «Сітістейтсервіс» зобов`язався надавати послуги з управління в інтересах Замовника, Власника та для забезпечення сталого функціонування об`єкту відповідно до його цільового призначення, збереження споживчих властивостей, організації забезпечення потреби власників окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості згідно переліку, визначеного додатком 1 до цього договору.

За п. 1.3. вказаного договору, при його укладенні комісія у складі представників Власника, Управителя та Замовника передає Управителю за актом прийняття- передачі: об`єкт - на баланс та в управління, в повному обсязі технічну документацію об`єкту - інвентаризаційну справу, акт готовності об`єкта до експлуатації, сертифікат відповідності об`єкта, план земельної ділянки з будинком та спорудами, розміщеними на ній, проектно-кошторисну документацію, виконавчі креслення та акти технічного стану, схеми внутрішньобудинкових інженерних мереж.

У разі припинення дії цього Договору об`єкт передається (повертається) Замовникові (ОСББ) із складенням акту прийняття-передачі (п. 6.9 Договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року).

Статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», органами управління об`єднання є загальні збори об`єднання, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються та проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів з урахуванням положень цієї статті. Ініціатором загальних зборів є правління об`єднання або ініціативна група, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежитлових приміщень. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

В статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», встановлено порядок скликання і проведення установчих зборів об`єднання. Зокрема, згідно з ч. 12-14 даної статті, рішення загальними зборами приймається шляхом поіменного голосування. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їх представники загальна кількість голосів яких становить більше половини загальної кількості голосів усіх співвласників. Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки належної співвласнику площі квартири або нежитлового приміщення у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з ч. 23 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення установчих зборів оформлюється протоколом.

Отже, для прийняття рішення про зміну раніше встановленого порядку управління будинком необхідним є проведення загальних зборів усіх співвласників будинку та голосування більшістю голосів за запропоновані питання про зміну порядку управління та/або зміну виконавця комунальнихпослуг.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач посилається на норми п. 3-1 Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та обґрунтовує свою апеляційну скаргу абзацом 4 вказаного пункту, згідно з яким, у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про форму управління (зміну форми управління) будинком договори, укладені до введення в дію цього Закону (01 травня 2019 року) втрачають чинність.

Водночас в матеріалах справи відсутні докази, що на зборах співвласників будинку вирішувалося питання про зміну порядку управління будинком та/або питання про обрання нового виконавця комунальних послуг.

З наведеного слідує, що надані відповідачем копії протоколів засідань Правління ОСББ не є належним доказом вирішення питання про зміну форми управління будинком або зміну виконавця комунальних послуг.

Щодо наявності в матеріалах справи листа ТОВ «Сітістейтсервіс» про відмову від управління будинком колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, 28 жовтня 2019 року ТОВ «Сітістейтсервіс» звернулося до ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» з повідомленням про те, що у зв`язку з неможливістю здійснювати управління будинком Товариство відмовляється від управління будинком та просить представника ОСББ з`явитись 30 листопада 2019 року для передачі об`єкта в управління ОСББ та отримання необхідної технічної документації, а також для підписання додаткової угоди про розірвання договору про управління Будинком.

Матеріали справи не містять доказів, що Договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року, укладений між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «Сітістейтсервіс», припинено або розірвано у визначеному законом порядку.

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про відсутність в нього обов`язку здійснювати оплату за житлово-комунальні позивачу.

Інші доводи апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог про стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а фактично зводяться лише до незгоди оцінки доказів, які відповідач тлумачить на власний розсуд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг, з огляду на таке.

В укладеному 30 квітня 2014 року між сторонами Договорі про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-47 передбачено сплату штрафу за порушення умов Договору щодо прострочення оплати отриманих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Загальновідомим є той факт, що з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (530-ІХ від 17 березня 2020 року), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Також Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (із змінами) визначено, що доприпинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені).

З матеріалів справи вбачається, що штраф у розмірі 2159, 17 грн.за прострочення оплати житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 нараховано за період з 01 серпня 2020 року по 31 березня 2023 року, тобто коли вже діяв карантин і було введено воєнний стан, який діє до цього часу.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаного врахував, неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду в частині задоволених вимог про стягнення штрафу в розмірі 2159,17 грн. в силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює і розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №ПН185 від 23 травня 2023 року.

За подання апеляційної скарги відповідачем також сплачено судовий збір в сумі 4026 грн., що підтверджується квитанцією №8398-5425-2930-8130 від 23 лютого 2024 року та квитанцією №5826-4454-1267-5131 від 22 березня 2024 року.

Оскільки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати понесені сторонами покладаються на них пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, враховуючи загальний розмір задоволених позовних вимог 44447,20 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2560,54 грн., а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 185,20 грн.

З наведеного слідує, що на відповідача покладається більша сума судових витрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити ТОВ «Сітістейтсервіс» різницю суми судових витрат, які покладаються на сторін, у розмірі 2375,34 грн. (2560,54-185,20).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року в частині стягнення штрафу у розмірі 2159,17 грн. скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» витрати зі сплати судового збору в сумі 2375,34 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба