Провадження № 2/742/849/24
Єдиний унікальний № 742/2377/24
12 серпня 2024 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря Лісафіної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина народилася з пологовою травмою, внаслідок чого отримала ураження центральної нервової системи з розладом м`язового тонусу, постійно потребує догляду та систематичного лікування. Аліменти, які сплачує відповідач згідно рішення суду, не покривають витрати на лікування, тому просить стягнути витрати на лікування дитини.
У судове засідання позивач не з`явилася, представник подав заяву згідно якої просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.
У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є сторони. 06 жовтня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до Рішення Прилуцького міськрайонного суду по справі № 742/3334/21. Дитина народилась з пологовою травмою, внаслідок чого отримала ураження центральної нервової системи з розладом м`язового тонусу (а.с.13-15,22).
Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30 вересня 2021 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 (однієї четвертої) від усіх видів заробітку. В зв`язку з незадовільним станом здоров`я дитини мати не може працювати, а тому відповідач відповідно до рішення суду сплачує аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною чотирьох років у розмірі 1/6 (однієї шостої) від усіх видів заробітку (а.с.22).
Дитина народилась з пологовою травмою, внаслідок чого отримала ураження центральної нервової системи з розладом м`язового тонусу, має вади фізичного і психічного розвитку та тому потребує постійного медичного нагляду та лікування.
Відповідно до інформації, що надана дитячою лікарнею, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 березня 2021 року знаходиться під наглядом дитячого невролога і дитячого хірурга, з приводу мінімальної мозкової дисфункції афективно-респіраторними нападами, плосковальгусні стопи. Рекомендовано лікування: ЛФК (лікувальна фізкультура), масаж гомілкових суглобів, тощо (а.с.7).
06 листопада 2023 року лікар-невролог виписав направлення дитині на масаж, ЛФК ніг.
В період з 22.03.2024 по 05.04.2024 інструктор ЛФК масажист ОСОБА_6 відповідно до договору від 22.03.2024 зробила дитині п`ятнадцять сеансів масажу ніг та ЛФК з виїздом до місця проживання дитини (с.Дідівці). За послуги масажу, в т.ч. відшкодування вартості проїзду масажиста, позивачка заплатила 10 050,25 грн. (за масаж 1507,54 грн. + вартість проїзду 8542,71 грн.) (а.с.9-12,23-27).
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.
Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.
Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17).
За змістом ст.ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування- виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Зазначені витрати позивачки на масаж є додатковими витратами на дитину, становлять всього 10 050,25 грн., відтак частка відповідача у понесенні таких витрат становить 1/2 частину, тобто 5 025,13 грн.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, судом встановлено та документально підтверджено понесені витрати, у зв`язку з особливими потребами дитини, а саме лікування, реабілітація, догляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 141, 180, 185 СК України, майновий стан відповідача, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача половину понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 5025,13 грн., які документально підтверджені.
Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи, що при звернені до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер, копію свідоцтва, договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт адвоката на суму 3000,00 грн.
Суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними із складністю справи, обсягом наданих послуг та заявленими позовними вимогами.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 80, 84, 109, 110, 180, 181,182, 183, 272 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5025,13 грн. (п`ять тисяч двадцять п`ять гривень 13 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО