Справа №: 398/2975/23
провадження №: 2/398/387/24
УХВАЛА

Іменем України

"16" серпня 2024 р.

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нерода Л.М., за участю секретаря Тараненко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Людмили Миколаївни у цивільній справі №398/2975/23 за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування з урахування індексу інфляції та 3-х відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування з урахування індексу інфляції та 3-х відсотків річних.

Відвід мотивовано тим, що представник позивача не з`явився на два судових засідання, а саме: 02.05.2024 року та 11.07.2024 року, - а суддя Нерода Л.М. не залишила позовну заяву без розгляду, як того вимагає чинне законодавство, призначила третє судове засідання, процедуру проведення якого теж порушила, не захотіла слухати про брехню, яка відбувається в суді і в підсумку - просто покинула залу суду. У цивільному судочинстві: у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішення спору. Ще однією підставою для відводу відповідач зазначає той факт, що на вимогу пояснити, чому позовна заява Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради не була залишена без розгляду, помічник судді Нероди Л.М. пояснила, що позивач не з`явився в судове в судове засідання, так як не був належним чином повідомлений. Йому надіслали судову повістку про виклик до суду на 01.07.2024 року. Замість Акту про неявку представника позивача , була видана нікчемка відписка. В дійсності, судове засідання повинно було бути 11.07.2024 року, і якби позивач з`явився до суду 01.07.2024 року, то суд зобов`язаний був уточнити і повідомити позивачу правильну дату судового засідання.

На третьому судовому засіданні ОСОБА_1 заявила про брехню, яка відбувається в суді і вимагала залишення позовної заяви без розгляду, а суддя Нерода Л.М. проігнорувала дану вимогу. Окрім цього, перед початком судового засідання ОСОБА_1 , повідомила, що суддя Нерода Л.М., прийняла від позивача документи неналежного характеру ще й завірені печаткою для довідок. Довідка надана позивачем не є первинним документом, за яким встановлюється наявність чи відсутність заборгованості, що унеможливлює визначення дійсного розміру боргу. Звернення про те, що письмові докази надаються в оригіналі або належним чином завіреній копії, якщо інше не передбачено Кодексом, було проігнороване.

На вимогу ОСОБА_1 перед початком судового засідання з метою здійснення правосуддя вимагала суддю ОСОБА_2 відповісти на запитання: Ким, коли, як призначалася суддя? Чи є громадянкою України? Пред`явити посвідчення судді? Вказати номер нагрудного знаку?, Пред`явити документи на будівлю та приміщення суду, на якому балансі стоїть будівля, надати акт прийому передачі з балансу УРСР на баланс України, всі вище вказані питання були суддею ОСОБА_2 проігноровані, враховуючи вищевикладене, відповідач заявляє судді ОСОБА_2 відвід.

Згідно приписів ст. 40 ч. 8 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід, підстави заявленого відводу, суд приходить до висновку про його необґрунтованість.

Відповідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч. ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до п.п. 1-5 ч.1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Згідно зі ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка підписана 04.11.1950 та ратифікована Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлюють, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Бангалорські принципи поведінки суддів визначають принцип незалежності: суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення (п.1.2.); принцип об`єктивності: поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів (п.2.2). Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах (п.2.3). Бангалорські принципи поведінки судді наводять приклади деяких випадків, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Таким чином, суд вважає, що викладені доводи, не є підставою для відводу головуючого судді. Суд вважає, що інші обставини, наведені заявником у заяві про відвід головуючому судді, не свідчать про упередженість судді та відсутність безсторонності, об`єктивності щодо цієї справи, тому заява про відвід судді є необґрунтованою.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Нероді Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування з урахування індексу інфляції та 3-х відсотків річних, визнати необґрунтованою.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Нероді Л.М. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.М. НЕРОДА