Справа № 522/9907/24
Провадження № 2/522/5598/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Сировій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 вересня 2005 року між ним та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1337. Від шлюбу мають двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Шлюбні відносини не підтримуються, спільного господарства вони не ведуть, зберегти шлюбні стосунки вважає не можливим. Спір з приводу утримання дітей відсутній, оскільки це питання вирішено у позасудовому порядку, а тому сенсу в збереженні даного шлюбу немає та суперечить інтересам позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2024 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання призначене на 08 серпня 2024 року позивач не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом відправлення повідомлення, а саме судової повістки у додатку «Viber», яке було доставлено 09 липня 2024 року. 08 серпня 2024 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що він підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання призначене на 08 серпня 2024 року такожне з`явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом відправлення повідомлення, а саме судової повістки у додатку «Viber», яке було доставлено 09 липня 2024 року. 08 серпня 2024 року на адресу суду від відповідачки надійшло клопотання, в якому вона повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про їх задоволення, а також просить розглянути позов за її відсутності.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони спору перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1337, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого 17 вересня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції.

Як зазначено в свідоцтві про народження ОСОБА_3 , вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку складено відповідний актовий запис №348, її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого 08 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №348.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 12 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №259, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , виданої 12 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №259.

Крім цього, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. На теперішній час позивач прийшов до твердого переконання про неможливість примирення та збереження шлюбу. Підстав для відмови у задоволенні позову та надання подружжю строку для примирення суд не вбачає.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та або визначення місця проживання дитини, під час розгляду справи заявлено не було.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору, а відтак судом не вирішується питання щодо стягнення судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст.110, 112, 114 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17 вересня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1337, свідоцтво Серії НОМЕР_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвати.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити на утриманні матері ОСОБА_5 .

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя Ю. Б. Свячена

08.08.24