Справа № 362/4019/24
Провадження № 2/362/2180/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про визнання добросовісним набувачем,

В С Т А Н О В И В:

Васильківським міськрайонним судом Київської області під головуванням судді Марчука О.Л. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін здійснюється розгляд цивільної справи за позовом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Васильківської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

09 серпня 2024 року судом отримано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про визнання добросовісним набувачем.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічної позовної заяви, суд враховує наступне.

Норма частини другої статті 193 ЦПК України передбачає, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Насамперед, слід зауважити, що у даному випадку задоволення зустрічного позову та визнання відповідача добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, абсолютно не виключає повного або частково задоволення первісного позову, оскільки відповідно до вимог статті 388 ЦК України (на яку посилається прокурор у первісному позові), майно підлягає витребуванню саме у добросовісного набувача.

Зокрема, позов прокурора містить вимоги про витребування від ОСОБА_1 земельної ділянки на підставі статті 388 ЦК України як від добросовісного набувача.

Отже, прокурор вважає відповідача добросовісним набувачем.

При цьому, за приписами статті 388 ЦК України відповідач дійсно є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, оскільки він не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_2 не мав право її відчужувати.

Тобто, відповідач є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки в силу закону, а тому відсутні правові підстави для визнання його таким додатково за рішенням суду.

Також, дослідивши зміст і вимоги як первісного, так і зустрічного позову, суд приходить до висновку про те, що хоча обидва позови і є взаємопов`язані але їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до норми частини третьої статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Таким чином, з урахуванням змісту і суті зустрічних позовних вимог та наведених положень законодавства, приходжу до висновку, що зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог частини другої статті 193 ЦПК України.

За таких обставин, зустрічну позовну заяву слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 193, 194, 258 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Повернути заявнику зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про визнання добросовісним набувачем.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення особі.

Cуддя