Справа № 491/643/24
УХВАлА
13 серпня 2024 року м. Ананьїв
Суддя Ананьївського районного суду Одеської області, Желясков О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат, Мендрик Дмитро Олександрович, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
До Ананьївського районного суду Одеської області надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат, ОСОБА_3 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
01 серпня 2024 року суд постановив ухвалу, згідно якої залишив заяву без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення ухвали. Копію ухвали суду про залишення заяви без руху представник заявниці отримав 01 серпня 2024 року. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа.
07 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника заявниці надійшла заява про усунення недоліків.
Вивчивши заяву про усунення недоліків, судом встановлено, що ухвала суду від 01 серпня 2024 року про залишення заяви без руху представником заявниці виконана не в повному обсязі. У поданій заяві було усунено недоліки лише в частині порушення вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, зазначивши, що «…оригінали додатків до заяви знаходяться у заявника, ордер та свідоцтво у адвоката.». В іншій частині ухвала суду про залишення заяви без руху представником заявниці не була виконана.
Як уже зазначалось заява про усунення недоліків була подана 07 серпня 2024 року. При цьому судом було ураховано весь десятиденний строк, який було надано стороні заявника для усунення недоліків згідно ухвали суду. Строк усунення недоліків сплинув 12 серпня 2024 року. Та станом на 12 серпня 2024 року додаткових заяв про усунення недоліків на адресу суду не надходило. Отже вимоги ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 01 серпня 2024 року сторона заявника не виконала.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України регулюються ст. 317 ЦПК України.
Разом з цим відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Частиною 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, закріплено, що кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (Judgement of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року, Osman v. the United Kingdom від 28.10.1998 року, та Kreuz v. Poland від 19.06.2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

За змістом ч. 1 ст. 185 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки сторона заявника не усунула недоліки заяви у строк, встановлений судом, заяву слід визнати неподаною і повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат, ОСОБА_3 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути заявниці.

Роз`яснити стороні заявника, що у відповідності до положень ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Копію ухвали суду направити учасникам справи в порядку, встановленому ст. 272 ЦПК України.

Суддя О. О. Желясков

Ухвала суду набрала законної сили "____"__________________20_____року

Оригінал ухвали суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/643/24 Ананьївського районного суду Одеської області.