ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/671/23 Номер провадження 22-ц/814/2328/24Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивачів - адвокат Халпахчієва Є.В.

представник відповідача адвокат Машков К.Є.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес»

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року року, ухвалене суддею Вітківським М.О., повний текст рішення складено - 15 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2023 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Халпахчієва Є.В. звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, в якому просила суд: - усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майном шляхом витребування земельної ділянки у недобросовісного володільця, зобов`язати СТОВ «Прогрес» повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181, серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області; - припинити інше речове право (право оренди), зареєстроване за №21677648 за СТОВ «Прогрес» за додатковою угодою б/н від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, вчинене державним реєстратором Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Андрущенко Ф.М. 28.07.2017 щодо земельної ділянки площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181, серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області; - стягнути з СТОВ «Прогрес» на користь кожного з позивачів сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Позовна заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190 від 13.12.2013 позивачем ОСОБА_1 набуто право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181 від 13.12.2013 позивачем ОСОБА_2 набуто право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. 13.12.2013 здійснено державну реєстрацію права власності в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухому майно, за позивачами по 1/2 частині земельної ділянки, загальною площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223. З інформації, отриманої позивачами 24.04.2023 року з ДРРП та РПВ на нерухоме мано, стало відомо про те, що за вищевказаною земельною ділянкою зареєстроване інше речове право між ними та СТОВ «Прогрес», згідно додаткової угоди б/н від 15.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007 року. Вказане речове право (право оренди) зареєстроване за №21677648 державним реєстратором комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Андрущенко Ф.М. 28.07.2017. Позивачі звернулися до Лубенської окружної прокуратури з відповідними заявами про наявність в діях керівництва СТОВ «Прогрес» складу кримінального правопорушення. За їх заявам відкрито кримінальне провадження №000053 за ч.1 ст. 358 КК України. Позивачі вказують, що згоди на укладення вказаної вище додаткової угоди не надавали, її не підписували і, взагалі, про її існування до недавнього часу нічого не знали. Тому позивачі звертаються до суду з позовом про повернення земельної ділянки, яка є предметом додаткової угоди б/н від 15.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007. Крім того, у позивачів виникла необхідність звернутися до суду і з вимогою про припинення речового права (права оренди), зареєстрованого за № 21677648 державним реєстратором комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Андрущенко Ф.М. 28.07.2017 року за вказаною вище додатковою угодою. Виникнення спірних правовідносин між позивачами та СТОВ «Прогрес» обумовлено наявністю спору про право оренди на земельну ділянку, а державна реєстрація зазначеного правочину порушує право позивачів на користування та розпорядження своєю власністю.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди - задоволено повністю.

Усунено перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майном шляхом витребування земельної ділянки у недобросовісного володільця, зобов`язавши Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181, серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.

Припинено інше речове право (право оренди) зареєстроване за №21677648 за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес», за додатковою угодою б/н від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, вчинене державним реєстратором Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Андрущенко Ф.М. 28.07.2017 щодо земельної ділянки площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181, серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у позивачів відсутній оригінал додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди, а відповідачем не надано доказів викрадення оригіналу договору оренди землі та додаткової угоди до нього, тому суд позбавлений можливості призначити судову почеркознавчу експертизу, при цьому суд встановив факт ухилення відповідача від проведення судової почеркознавчої експертизи. Відповідачем також не надано інших доказів які б підтверджували факт існування додаткової угоди, укладеної між сторонами, зокрема: заяви від орендаря про намір продовжити строк дії оренди землі, акту приймання-передачі земельної ділянки, нормативної грошової оцінки (яка отримується щорічно з метою визначення вартості землі та відповідно розміру орендної плати), заяв орендодавців про виплату коштів в безготівковій формі, будь-якого листування що давало б змогу встановити дійсні правовідносини між сторонами. Реєстрація неукладеної між позивачами та відповідачем додаткової угоди до договору оренди землі від 16.09.2015 порушує права та законні інтереси позивачів на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, що розташова на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. позивачі, додаткову угоду від 16.09.2015 до договору оренди землі не підписували, відповідно, істотні умови цього правочину не погоджували, тому у них було відсутнє волевиявлення на укладення цієї угоди. Доказів, які б спростовувати висновки суду в цій частині, відповідачем суду не надано. Обраний позивачами спосіб захисту у вигляді усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечує реальне відновлення порушених прав позивачів.

В апеляційній скарзі СТОВ «Прогрес» просить рішення першої інстанції скасувати з підстав неповного та неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильного дослідження доказів та їх оцінка, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції фактично поклав тягар доведення підписання додаткової угоди позивача на відповідача, у той час, як саме позивачі повинні були доводити факт того, що підпис в додатковій угоді їм не належить (вони не підписували таку додаткову угоду). Суд першої інстанції вказав, що СТОВ «Прогрес» ухилився від надання суду додаткової угоди, що не відповідає дійсності, оскільки відповідач повідомив суд про неможливість надання додаткової угоди у зв`язку з тим, що у СТОВ «Прогрес» вона відсутня, можливо, через те, що разом з іншою договірною документацією була викрадена під час спроби рейдерського захоплення СТОВ «Прогрес» у 2021 році, на підтвердження чого суду першої інстанції були надані належні докази. Відповідачем було надано суду докази, що підтверджували отримання позивачами орендної плати за договором та оскаржуваною додатковою угодою. У матеріалах справи містяться докази того, що банківських рахунок, на який надходила орендна плата - IBAN НОМЕР_1 , належав ОСОБА_1 , зважаючи на що правомірно стверджувати про обізнаність позивачів з додатковою угодою та недобросовісність поведінки позивачів. Суд першої інстанції помилково вказує, що єдиним доказом, який би доводив факт підписання додаткової угоди позивачами, є висновок експерта, а усі інші докази, надані СТОВ «Прогрес», у тому числі докази, що підтверджують виконання як позивачами (в частині отримання орендної плати), так й СТОВ «Прогрес» (в частині сплати орендної плати) своїх зобов`язань за договором та додатковою угодою, не підтверджують факт укладення додаткової угоди. Натомість, отримання орендної плати свідчить про виконання позивачами своїх зобов`язань за договором, зокрема, в частині отримання орендної плати. Судом першої інстанції також не взято до уваги доводи СТОВ «Прогрес» про те, що позивачі не надали жодних доказів, які б підтверджували відсутність зарахувань грошових коштів (орендної плати) від СТОВ «Прогрес» на їхні банківські рахунки. До будь-яких правовідносин, у тому числі, цивільних застосовується, зокрема, доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). У даній справі поведінка позивачів прямо суперечить їхнім попереднім діям у вигляді отримання орендної плати, однак суд першої інстанції проігнорував зазначене та застосував принцип добросовісності поведінки виключно щодо форми укладення договору та вчинення конклюдентних дій як підтвердження факту укладення правочину. Незрозумілим залишається те, як саме суд встановив факт відсутності у позивачів оригіналу додаткової угоди від 16.09.2015 року до договору оренди, оскільки позивачами не було надано суду першої інстанції жодних доказів, які б підтверджували факт відсутності у позивачів оригіналу додаткової угоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Халпахчієва Є.В. просить її залишити без задволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 1/2 частина земельної ділянки, площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. та зареєстрованого в державному реєстрі речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.12.2013, номер запису про право власності 3843037 (т.1 а.с. 14-16).

ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 1/2 частина земельної ділянки, площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2181 серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К та зареєстрованого в державному реєстрі речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.12.2013, номер запису про право власності 3843000 (т.1 а.с. 17-19).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2023 року, земельна ділянка площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, яка перебуває у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 міститься запис про інше речове право № 21677648 від 28.07.2017 про право оренди земельно ділянки орендарем СТОВ «Прогрес», на підставі додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 16.09.2015 (т.1 а.с. 20-22).

З копії додаткової угоди б/н від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, зареєстрованого 06.09.2008 за № 97, вбачається укладення договору у новій редакції оренди земельної ділянки площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області строком до 31.12.2028 року (а.с. 23-31).

Згідно інформації, наданої Лубенською окружною прокуратурою Полтавської області №53/2-4780вих23 та №53/2-4783вих23 від 30.06.2023, останньою за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, проведення досудового розслідування доручено підрозділу дізнання відділення поліції №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с. 189).

Згідно відповіді державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області від 10.05.2023 за №03-44/1137, останнім не надано запитувану копію додаткової угоди, оскільки даний орган не є зберігачем справ.

Відповідно до інформації наданої Лубенською районною військової адміністрації Полтавської області від 25.07.2023 №01-38/967, остання не може надати витребувану судом копію додаткової угоди від 16 вересня 2015 року, укладеної між позивачами та відповідачем до договору оренди землі від 18 грудня 2007 року, зареєстрованого 06 березня 2008 року за № 9, оскільки не вдалось ідентифікувати та відшукати паперову реєстраційну справу, в якій імовірно знаходяться угоди оренди земельної ділянки, укладені між сторонами (т.1 а.с. 179).

Згідно довідки за реквізитами АТ КБ «ПриватБанк» від 28.07.2023 №V3GG6TPV40ACUSNN, ОСОБА_3 належить рахунок IBAN НОМЕР_1 (т.2 а.с. 7).

Представником позивача з метою призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи разом з позовною заявою було подане клопотання про витребування у відповідача СТОВ «Прогрес» додаткової угоди від 16 вересня 2015 року, укладеної між позивачами та відповідачем, а також 11.07.2023 заявлене усне клопотання про витребування у Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області вказаної вище додаткової угоди для дослідження їх судом та подальшого проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалами суду від 17.05.2023, 12.06.2023, 11.07.2023 витребувано додаткову угоду від 16 вересня 2015 року, укладену між сторонами, проте, дані ухвали не були виконані з підстав відсутності у суб`єктів документа, що витребовувався.

Частиною 10 ст. 84 ЦПК України передбачено що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Положеннями статті 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд першої інстанції звернув увагу, що положеннями п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

З наведеного вбачається, що об`єктом дослідження почеркознавчої експертизи є лише оригінал оскаржуваного документу (додаткової угоди), а тому його не надання унеможливлює проведення судом по справі судової почеркознавчої експертизи.

Крім того, суд першлої інстанції звернув увагу на те, що згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційна справа ведеться в електронній формі та формується автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, до якої за результатом проведення кожної реєстраційної дії щодо об`єкта нерухомого майна автоматично включаються заяви, сформовані або подані в електронній формі, електронні копії документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, поданих у паперовій формі, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, подані в електронній формі, документи в електронній формі, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, а також відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав, електронні копії запитів державного реєстратора в паперовій формі та документів, отриманих із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Документи, подані заявником для проведення реєстраційних дій в паперовій формі, підлягають поверненню такому заявнику. Заява, подана в паперовій формі, документ про сплату адміністративного збору, запити державного реєстратора в паперовій формі та документи, отримані із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, за результатом проведення реєстраційних дій заявнику не повертаються та зберігаються державним реєстратором, яким проведено реєстраційну дію, протягом трьох років.

Тобто, відповідно до закону оригінал реєстраційної справи не містить оригіналу спірного договору, оскільки передбачено сканування реєстратором документу та повернення оригіналу заявнику.

У той же час, відповідач по справі вимоги суду не виконав і не надав суду оригіналу спірної додаткової угоди, посилаючись на те, що у 2021 році був випадок рейдерського захоплення СТОВ «Прогрес», внаслідок чого невідомими особами можливо було викрадено майже всю документацію, на підтвердження надав вирок Київського районного суду м. Полтави від 26.05.2021 року у справі №552/2525/21, взятий з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (т.1 а.с. 120-124), з якого вбачається що останній стосується заволодіння корпоративними правам відповідача, відсутні встановлені дані щодо переліку викраденого майна, зокрема, оспорюваної додаткової угоди, а також даний вирок не містить посилань або будь-якої іншої інформації щодо укладення між сторонами в 2015 році додаткової угоди до договору оренди землі, період подій, встановлений у вироці, є 2021 рік.

Таким чином, суд першої інстанції критично оцінив досліджений вирок Київського районного суду м. Полтави у справі №552/2525/21 від 26.05.2023 та прийшов до висновку, що він не підтверджує факт викрадення чи відсутності у відповідача оригіналу додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007. Інших доказів, які б підтверджували факт викрадення у відповідача договору оренди землі та додаткової угоди, відповідачем не надано, що є його процесуальним обов`язком.

Як вбачається зі змісту типового договору оренди землі від 18.12.2007, зареєстрованого 06.03.2008 за № 7 (пункт 43), та зі змісту ксерокопії додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі (пункт 14.9), вказані правочини складені у трьох примірниках, які знаходяться у сторін правочину та третій примірник надано для органу реєстрації.

Відповідно до інформації, наданої Лубенською районною військової адміністрації Полтавської області від 25.07.2023 №01-38/967, остання не може надати витребувану судом копію додаткової угоди від 16 вересня 2015 року, укладеної між позивачами та відповідачем до договору оренди землі від 18 грудня 2007 року, зареєстрованого 06 березня 2008 року за № 9, оскільки не вдалося ідентифікувати та відшукати паперову реєстраційну справу, в якій імовірно знаходяться угоди оренди земельної ділянки, укладені між сторонами (т.1 а.с. 179).

Судом першої інстанції було досліджено наданий представником відповідача скрін шот з листування в месенджері та оглянуто мобільний пристрій, на якому міститься повідомлення про банківські реквізити позивача ОСОБА_1 , який суд першої інстанції оцінив критично, оскільки він не дає можливість суду встановити учасника, кому адресоване повідомлення, у зв`язку з чим було написане повідомлення, його мета, ведення якихось перемовин, відсутнє додаткове листування, що дало б змогу встановити характер листування між його авторами, а також відсутня відповідь на повідомлення того, хто його отримав. Відповідачем не надано доказів щодо належності йому даного мобільного пристрою та не підтверджено, що даний мобільний пристрій знаходиться на балансі СТОВ «Прогрес».

Суд першої інстанції не прийняв до уваги документ про банківські реквізити ОСОБА_2 , оскільки представник позивача заперечувала факт надання ОСОБА_2 до СТОВ «Прогрес» вказаних документів, представником відповідача не було надано для огляду у судовому засіданні оригіналів вказаних документів, не підтверджено, що вони були отримані безпосередньо від позивача ОСОБА_2 , не надано письмових заяв від позивача ОСОБА_2 про надання вказаних документів, походження їх невідоме.

Суд першої інстанції критично оцінив наданий представником відповідача розрахунок сум, оскільки останній не підписаний, не завірений печаткою, вказане не є належним підтвердженням тієї обставини, що між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов оренди землі та позивачами підписано спірну угоду.

Суд першої інстанції, оцінивши надані представником відповідача докази, які подані в судовому засіданні, згідно його клопотання від 01.02.2024 зазначив наступне.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина п`ята статті 83 ЦПК України).

Посилання представника відповідача на те, що йому про вказані документи стало відомо після відкриття провадження, не підтверджує існування виняткового випадку, за умови наявності якого суд був вправі прийняти нові докази, які не були подані до суду раніше, оскільки відповідач мав подати відзив на позовну заяву з доданими до нього доказами на спростування обставин, викладених в позовній заяві. Надані представником відповідача додаткові докази існували у сторони по справі до відкриття провадження у справі, оскільки дата їх створення є значно ранішою, жодних перешкод у їх поданні до суду у встановлені судом та процесуальним законодавством строки не існувало.

На час отримання відповідачем ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі від 17.05.2023, не був позбавлений можливості здійснювати захист своїх прав шляхом подання, у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали, відзиву на позовну заяву разом із відповідними доказами в порядку самопредставництва, а також мав можливість повідомити суд, що ним будуть подані додаткові докази та існують об`єктивні причини неможливості подання у встановлений законом строк таких доказів.

Судом першої інстанції відхилено доводи відповідача про те, що позивачі з 2018 року отримують орендну плату, не намагалися її повернути, що можна розцінити як визнання та погодження ними додаткової угоди до договору оренди землі, шляхом викладення її в новій редакції, що є свідченням існування договірних правовідносин, оскільки ці доводи суперечать положенням ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки обравши письмову форму договору оренди земельної ділянки (додаткової угоди до договору оренди землі), сторони мають його (її) підписати у відповідності до Закону, що і буде свідченням їх вільного волевиявлення на укладання такого правочину та не підтверджують факт укладання додаткової угоди оренди земельної ділянки строком до 31.12.2028.

У даному випадку власники земельної ділянки захищають своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ними додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та, виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19)). Крім того, мотивуючи підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів зазначила, що існує очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування пункту 6 статті 3 ЦК України та доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) у спорах про недійсність договору для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Отже, враховуючи конкретні встановлені судами обставини справи, що розглядається, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі».

Суд першої інстанції взяв до увагу на те, що позивачі заперечують факт підписання ними додаткової угоди, а також заперечують факт підписання будь-яких платіжних відомостей про отримання готівкових коштів у касі СТОВ «Прогрес», а матеріали справи не містять відповідних доказів, що саме позивачі підписували додаткову угоди та відомість про отримання коштів в касі відповідача.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Спірні правовідносини у цій справі регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є: - усунення перешкод у користуванні належним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майном шляхом витребування земельної ділянки у недобросовісного володільця, зобов`язати СТОВ «Прогрес» повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181, серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області; - припинення іншого речового права (право оренди), зареєстрованого за №21677648 за СТОВ «Прогрес» за додатковою угодою б/н від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, вчинене державним реєстратором Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Андрущенко Ф.М. 28.07.2017 щодо земельної ділянки площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2190, серія ВТР №103944, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2181, серія ВТР №103941, виданого 13.12.2013 державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., та яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.

Підставами позову позивачі вказали те, що додаткову угоду від 16.09.2015 до договору оренди від 18.12.2007 спірної земельної ділянки з відповідачем не укладали, вони її не підписували, на ксерокопії додаткової угоди стоять не їх підписи, а також те, що з боку СТОВ «Прогрес» додаткова угода від 16.09.2015 підписана директором ОСОБА_4 , який на той час згідно відомостей з державного реєстру не був його директором.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановив суд першої інстанції, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2023 року, земельна ділянка площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, яка перебуває у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , міститься запис про інше речове право № 21677648 від 28.07.2017 про право оренди земельно ділянки орендарем СТОВ «Прогрес», на підставі додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 16.09.2015 (т.1 а.с. 20-22).

Як слідує зі змісту ксерокопії додаткової угоди б/н від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, зареєстрованого 06.09.2008 за № 97, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та СТОВ «Прогрес» в особі ОСОБА_4 , який діє на підставі статуту, уклали договір у новій редакції оренди земельної ділянки площею 4,130 га, кадастровий номер :00:001:0223, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області строком до 31.12.2028 року (т.1 а.с. 23-31).

Колегія суддів звертає увагу, що позивачами в якості доказу надана суду ксерокопія додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, в якій вони заперечують свої підписи. Позивачі заперечують наявність у них оригіналу додаткової угоди від 16.09.2015, також заперечують отримання ними орендної плати за додатковою угодою.

Відповідачем суду не надано оригінал додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007 з посиланням на те, що він втрачений під час рейдерського захвату СТОВ «Прогрес».

Судом першої інстанції вживалися процесуальні заходи щодо витребування оригіналу додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007 з метою призначення судової почеркознавчої експертизи. У зв`язку з відсутністю оригіналу додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007 неможливе призначення судом вказаної експертизи.

Колегія суддів в цій частині приходить до висновку про те, що саме відповідач на спростування доводів позивачів про те, що вони не підписували додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007, мав би надати належні та допустимі докази того, що підписи на вказаній додатковій угоді вчинені саме позивачами, проте, такі докази стороною відповідача не надано. Посилання відповідача на рейдерський захват СТОВ «Прогрес» та засудження особи за вироком Київського районного суду м. Полтави від 26.05.2021 з достовірністю не доводять втрату саме у зв`язку з цими подіями додаткової угоди від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007.

Крім цього, як встановила колегія суддів, додаткова угода від 16.09.2015 до договору оренди землі від 18.12.2007 підписана з боку СТОВ «Прогрес» директором ОСОБА_4 , який діє на підставі статуту (т.1 а.с. 23-31). Проте, згідно відомостей з державного реєстру ОСОБА_4 16.09.2015 не був його директором, скільки він був призначений на цю посаду 01.01.2016 замість ОСОБА_5 (т.1 а.с. 43).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що є правильним висновок суду першої інстанції про доведеність позову та про його задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично поклав тягар доведення підписання додаткової угоди позивача на відповідача, у той час, як саме позивачі повинні були доводити факт того, що підпис в додатковій угоді їм не належить (вони не підписували таку додаткову угоду), то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду, оскільки відповідач як сторона додаткової угоди, як суб`єкт господарської діяльності повинен мати оригінал додаткової угоди як належний доказ законності здійснення ним цієї діяльності, забезпечити належне зберігання укладених договорів оренди та додаткових угод до них.

Доводи апеляційної скарги про те, що не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ухилився від надання суду додаткової угоди, оскільки відповідач повідомив суд про неможливість надання додаткової угоди у зв`язку з тим, що у СТОВ «Прогрес» вона відсутня, можливо, через те, що разом з іншою договірною документацією була викрадена під час спроби рейдерського захоплення СТОВ «Прогрес» у 2021 році, на підтвердження чого суду першої інстанції були надані належні докази, то ці доводи також не заслуговують на увагу з вище вказаних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем було надано суду докази, що підтверджували отримання позивачами орендної плати за договором та оскаржуваною додатковою угодою, що у матеріалах справи містяться докази того, що банківських рахунок, на який надходила орендна плата - IBAN НОМЕР_1 , належав ОСОБА_1 , зважаючи на що, правомірно стверджувати про обізнаність позивачів з додатковою угодою та недобросовісність поведінки позивачів, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно вимог ЦК України факт підписання сторонами угоди підтверджує її укладення. Відповідачем не заявлялися самостійні вимоги щодо визнання додаткової угоди укладеною, тому посилання сторони відповідача на отримання позивачами орендної плати за договором виходить за межі предмета спору. Наявність у відповідача банківського рахунку також не підтверджує факт укладення додаткової угоди до договору.

При цьому, колегія суддів вважає, що належним та допустимим доказом сплати на користь позивачів орендної плати є відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за відповідний період. Такі докази суду першої інстанції не були надані учасниками справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що отримання орендної плати свідчить про виконання позивачами своїх зобов`язань за договором, зокрема, в частині отримання орендної плати, то це не підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за відповідний період.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції також не взято до уваги доводи СТОВ «Прогрес» про те, що позивачі не надали жодних доказів, які б підтверджували відсутність зарахувань грошових коштів (орендної плати) від СТОВ «Прогрес» на їхні банківські рахунки, то ці доводи виходять за межі предмета та підстав позовних вимог.

Інші доводи апеляційних скарг також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судових рішень, оскільки наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуСільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» - залишити без задоволення.

РішенняГребінківського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов