Дата документу 19.08.2024Справа № 554/5524/24
Провадження № 2-н/554/1224/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Сініцин Е.М., розглянувши заяву Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів, а також суми судового збору, відповідно до ст. ст. 11,16,509,525,526,610,611,626,633,634 ЦК України, ст.ст. 160-161, 168 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.05.2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 до ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що всупереч п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, заявником не додано до заяви копію договору, що укладений між заявником та ОСОБА_1 , а надані заявником копії публічних договорів не можуть вважатися належними та допустимими доказами виникнення правовідносин за укладеним договором, оскільки суду не надано доказів його укладення саме з ОСОБА_1 ..

Постановою Полтавського Апеляційного суду від 30.07.2024 року Ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 28.05.2024 року скасована та вказано, що «матеріали справи містять розрахунки з абонентом ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що міститься заборгованість за надання послуги з вивезенням побутових відходів у розмірі 5980,38 грн. Отже між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу вивезення побутових відходів. Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу».

Оскільки справа була повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду, суддя, повторно, надає правову оцінку всім доказам, що надані заявником: Відомості розрахунків з абонентами за 01.11.21-30.04.2024; Публічному договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 01.11.2021 року, від 01.11.2022 року, від 29.11.2023 року та інші, що підтверджують лише відправку пошти, Рішення виконкому Полтавської міської ради про визначення виконавця послуг, додаток до нього, Наказ та Маршрутний графік.

Так, суддя зазначає, що надана заявником Відомість розрахунків з абонентами за 01.11.21-30.04.2024 не є належним, допустимим доказом, оскільки вона містить лише прізвище, ім`я та по-батькові боржника, але не містить адресу за якою нараховується заборгованість, чи відповідає нарахування заборгованості встановленим Полтавською міською радою тарифам, нарахування відбувається за вивезенням твердих побутових відходів чи(або) за вивезення великогабаритних відходів чи(або) захоронення твердих та великогабаритних побутових відходів, в тому числі ремонтних.

В наданому ПК АТП №1628 Публічному договорі про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 01 листопада 2021 року в п.6.3 вказано, що «місячна вартість для оплати послуг з поводження з побутовими відходами визначається шляхом множення кількості мешканців на місячну вартість для однієї особи: - для багатоквартирних будинків 25,26 грн. з ПДВ».

З Відомості розрахунків з абонентами за 01.11.21-30.04.2024 не можливо встановити як вирахувана місячна плата 206,22 грн., оскільки арифметично вирахувавши її з застосуванням п.6.3 Публічного договору, виходить, що з однієї ОСОБА_1 стягується за 8,164 осіб.

Суддя вважає Відомість розрахунків з абонентами за 01.11.21-30.04.2024 неналежним, недопустимим доказом, який не підтверджує законність вимог до ОСОБА_1 та розмір заборгованості.

Крім того, суддя не вважає доказом і Публічні договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 01 листопада 2021 року, від 01.11.2022 року, від 29.11.2023 року.

В п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК) (1618-15), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Суддя підкреслює «судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг».

Тобто ні якихось абстрактних договорів, а «за наявності відповідних договорів», «що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг».

В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують фактичне надання послуг, Акти виконаних робіт тощо, а також відсутні документи, що підтверджують отримання таких послуг ОСОБА_1 , навіть не долучено доказів її реєстрації за вказаною адресою, чи документів, що встановлюють її право власності або найму квартири.

Більш того, суду не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою та отримує послуги, оскільки за місцем реєстрації виникають обов`язки у власника або наймача по утриманню свого майна по іншим комунальним послугам.

Полтавське комунальне АТП №1628 може отримувати кошти лише за надані послуги по вивезенню сміття, а у разі не проживання фізичної особи в квартирі, вона не виносить сміття і не користується послугами АТП.

Крім того, суддя вважає за необхідне роз`яснити правову природу Публічного договору.

Відповідно до ст.633 ЦК України:

1. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

3. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

4. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

5. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

6. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

З закріпленої норми цивільного законодавства вбачається, що укладання Публічного договору можливе лише у разі якщо «одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться».

В цій нормі Закону йдеться не лише про фізичне звернення споживача до надавача послуг, а й про його волевиявлення - бажання укласти договір.

Суд вважає, що заявником не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 зверталася до Полтавського комунального АТП №1628 і її волевиявлення було направлено на укладання договору.

Більш того, з Відомості розрахунків з абонентами за 01.11.21-30.04.2024 наданої заявником на прізвище ОСОБА_1 вбачається, що особою не здійснено жодної дії на підтвердження того, що в неї виникли відносини за Публічними договорами з ПК АТП №1628, що підтверджується відсутністю жодної оплати.

В ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено:

1. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

2. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Суд вважає, що для виникнення права у заявника на отримання коштів по наданій послуги, необхідно укласти типовий чи примірний договір. Укласти - означає ознайомити або індивідуального споживача або співвласника багатоквартирного будинку (що також не визначено заявником ПК АТП №1628) з умовами договору та поставити на ньому підпис сторін.

Крім того, відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

На переконання суду, як укладання договору, так і прийняття пропозиції, повинно бути підтверджено підписанням договору в письмовому чи електронному вигляді, або навіть здійснення дій, що підтверджують прийняття пропозиції.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - «У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг».

Цивільний Кодекс України, який є загальним для всіх цивільних відносин, не містить поняття «публічного договору приєднання», оскільки законодавець розділив ці поняття, які закріплені в різних статтях ЦК України - ст.633 - Публічний договір, а ст.634 Договір приєднання.

Абзац 2 ч.5 ст.13 вказаного Закону викладено в формі припущення, він не встановлює коло осіб, які вважають «договір укладеним», не визначає їх права та обов`язки.

Більш того, для того, щоб договір вважати укладеним, необхідно доказати виконання ряду умов «опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги», розміщення «повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг».

Відповідно, у разі звернення до суду, на заявника покладається обов`язок доказування в частині виконання вказаних в абзаці 2 ч.5 ст.13 Закону умов.

Матеріали справи не містять доказів виконання умов абзацу 2 ч.5 ст.13 Закону.

Крім того, суд зазначає, що зазначення заявником умов укладення договору не повинно

суперечити нормам ст. 638 ЦК України, тобто за сторонами договірних правовідносин, незалежно від порядку укладення договору, зберігається обов`язок досягнення згоди з його істотних умов, а також необхідність прийняття пропозиції укласти договір, яка здійснена відповідно до вказаних норм Закону.

Аналізуючи положення різних норм законодавства, суд вважає, що норми спеціального Закону не в повні мірі узгоджуються з нормами Цивільного Кодексу України, який є основним для встановлення прав та обов`язків сторін, відповідно, необхідно застосовувати загальні норми.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Суд вважає, що в наказному провадженні не можуть розглядатися справи про видачу судового наказу без укладеного підписаного сторонами договору, про що закріплено в п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України - до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі.

Тобто, саме в наказному провадженні однією з основних вимог для видачі судового наказу є наявність в матеріалах справи укладеного договору зі споживачем, а не договору, що «вважається укладеним», тим більше за необхідністю наявних інших різних умов.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

В ч.2 ст.166 ЦПК України закріплено, що Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.163, 164, 165 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів, а також суми судового збору, відповідно до ст.ст. 11,16,525,526, 626,633,634 ЦК України, ст.ст. 160-161, 168 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Е.М. Сініцин.