Справа № 513/186/24
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 серпня 2024 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі - Кісьовій А.В.,

за участю: представника позивача - адвоката Базилюка К.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить відшкодувати матеріальну шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 111 607 грн. 33 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн..

Стислий виклад позиції сторони позивача

08 жовтня 2022 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Одеса - Рені 116 км + 900 м відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем «Chevrolet Cruze», державний номер НОМЕР_1 , виконував поворот ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху через суцільну лінію та скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 , а також від удару скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Trackep», державний номер НОМЕР_3 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Цивільна відповідальність відповідача та позивача застрахована не була. В результаті розгляду справи №513/1021/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності 26.06.2023 року була ухвалена постанова про закриття провадження по адміністративній справі на підставі закінчення строку встановленого ст.38 КУпАП. В мотивувальній частині постанови від 26.06.2023 року судом зазначено, що на підстав оцінених судом доказів, заслуханих показань свідків та досліджених матеріалів справи, суд обґрунтовано приходить де висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. В подальшому Одеський апеляційний суд у своїй постанові від 31 серпня 2023 року, справа №513/1021/22 змінив оскаржувану постанову виключивши абзаци 30 та 31, при цьому апеляційний суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП є нереабілітуючою ознакою, інакше провадження у справі відносно ОСОБА_2 підлягало б закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Для встановлення розміру матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньої транспортної пригоди, позивачем за власний рахунок було замовлено експертне транспортно-товарознавче дослідження колісного транспортного засобу «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 №268-23 від 06.12.2023 року у судового експерта суб`єкта. Відповідно до вищезазначеного звіту з оцінки вартості матеріальних збитків №268-23 від 06.12.2023 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулось 08.10.2022 року становить 182 391 грн. (сто вісімдесят дві тисячі триста дев`яносто одна) 52 коп.; ринкова вартість об`єкта оцінки - автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулось 08.10.2022 року становить 83 627 грн. (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять сім) 67 коп.. Оскільки дорожня транспортна пригода яка сталася 08 жовтня 2022 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Одеса - Рені 116 км + 900 м була результатом взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тому відшкодовувати матеріальну шкоду завдану в результаті такої повинна особа, винна в настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається зі змісту експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 №268-23 від 06.12.2023 року, середня вартість автомобілю «Mazda 6» 2003 року випуску становить 195 280,00 грн, вартість матеріального збитку нанесені власнику автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулось 08.10.2022 року становить 182 391,52 грн., ринкова вартість об`єкту оцінки - автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням аварійного пошкоджень внаслідок пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулось 08.10.2022 року становить 83 627,67 грн., тобто розмір матеріального збитку майже дорівнює вартості транспортного засобу отримання пошкодження його в наслідок ДТП, що робить його відновлення доцільним. За таких обставин слід вважати обґрунтованим розміром завданої шкоди різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до ДТП та ринковою вартістю з урахуванням ушкоджень отриманих внаслідок ДТП, що дорівнює 111 607 грн. 33 коп. (195 280 грн. - 83 672 грн. 67 коп.). Відповідно до змісту експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 №268-23 від 06.12.2023 року, розмір завданої шкоди, урахуванням приписів ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 111 607 грн. 33 коп.. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 111 607 грн. 33 коп. спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки пошкодження належного позивачу транспортного засобу призвело до необхідності прикласти додаткові зусилля та переживання з приводу організації свого життя, позивач є військовослужбовцем та несе службу у віддаленому від місця постійного проживання підрозділі, а саме у с.Привітне Білгород-Дністровського району, що знаходиться майже за 15 км. від місця проживання (м.Білгород- Дністровський) та у тому напряму відсутнє належне автобусне сполучення. Позивач не має іншого транспортного засобу, яким би він міг прибувати та убувати з місця несення служби, таке положення змусило позивача нести додаткові матеріальні витрати та витрачати особистий час на прибуття та убуття з місця служби. Також позивачу протягом тривалого часу також довелося користуватися послугами таксі для поїздок по місту по власним справам, а також для поїздок до суду, експертів, адвоката та місця несення служби.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження позовних вимог не надано, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. За результаті розгляду Саратським районним судом справи №513/1021/22 провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Вищезазначена постанова суду була оскаржена до Одеського апеляційного суду та і постановою апеляційного суду від 31.08.2023 року апеляційну скаргу задоволено частково, постанову Саратського районного суду Одеської області від 26 червня 2023 року змінено, виключивши з неї висновки суду про винність ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення. При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, необхідно врахувати положення ст.6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ані позивача ані відповідача застрахована не була. У разі завдання шкоди транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, виплату відшкодування здійснює МТСБУ та позивачу належить право на відшкодування майновох шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок МТСБУ. Позовна заява з додатками не містять належних та допустимих доказів на підтвердження звернення позивача до МТСБУ щодо виплати коштів на відшкодування майнової шкоди, а також відмови МТСБУ у виплаті цих коштів. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Позивач лише посилається на те, що внаслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду, при цьому будь-яких доказів, які б свідчили про перенесення ним моральних страждань у зв`язку з фізичним болем та стражданнями, яких він зазнав, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, душевних страждань, яких він зазнав, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням його майна, приниження його честі та гідності, суду не надано. Заявлені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу, жодним документом не підтверджені та є значно завищеними, оскільки докази адвокат не збирав, позов не обгрунтований та не підтверджений належними і допустимими доказами, жодного процесуального документу не складено, не зазначено навіть з чого складаються послуги адвоката.

Відомості про рух справи, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить відшкодувати матеріальну шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 111 607 грн. 33 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн..

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 06.02.2024 року матеріали цивільної справи №513/186/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були передані на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 року цивільна справа №513/186/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О..

21.03.2024 року судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України зроблено запит до Білгород-Дністровської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

Згідно отриманої судом відповіді №5/12340/24/513/186/24 від 17.06.2024 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2024 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини які зазначені в позові та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, повідомлялись, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2022 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Одеса - Рені 116 км + 900 м, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Chevrolet Cruze», державний номер НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху через суцільну лінію та скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 , а також від удару скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Trackep», державний номер НОМЕР_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.10.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 26.06.2023 року, справа №513/1021/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31.08.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 - задоволена частково, постанова Саратського районного суду Одеської області від 26.06.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП змінена та в описовій частині постанови апеляційний суд зазначив, що вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах у яких провадження закривається та виключив з постанови Саратського районного суду Одеської області від 26.06.2023 року висновки про винність ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Постанова Саратського районного суду Одеської області від 26.06.2023 року набрала чинності 31.08.2023 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ч.ч.6, 7 ст.82ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихстаттею 38 цього Кодексу; 8) наявність потому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадовоїособи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення пропідозру особі у кримінальному провадженні поданому факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Виходячи із даної норми можна дійти висновку, що застосування п.7 ст.247 КУпАП можливе виключно у випадках наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, тобто дана норма не передбачає автоматичного закриття провадження у справі лише через сплив строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні відповідного правопорушення.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст.38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє особу-правопорушника від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок неправомірних дій.

Застосування п.7 ст.247 КУпАП можливе виключно у випадках наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, а разі відсутності вини особи у скоєнні ДТП провадження п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - відсутність події складу адміністративного правопорушення.

Зазначений висновок відповідає правовим позиціям викладених у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 335/8507/16-ц, постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №916/2586/18, відповідно до яких закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, факт закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення не свідчить про відсутність правових підстав для настання цивільно-правової відповідальності відповідача.

В результаті дій відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1 ..

Для встановлення розміру матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньої транспортної пригоди, позивачем було замовлено експертне транспортно-товарознавче дослідження колісного транспортного засобу «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 №268-23 від 06.12.2023 року. Відповідно до звіту з оцінки вартості матеріальних збитків №268-23 від 06.12.2023 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП яка відбулась 08.10.2022 року становить 182 391 грн. (сто вісімдесят дві тисячі триста дев`яносто одна) 52 коп., ринкова вартість об`єкта оцінки - автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок ДТП яка відбулась 08.10.2022 року становить 83 627 грн. (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять сім) 67 коп.. Оскільки дорожня транспортна пригода яка сталася 08 жовтня 2022 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Одеса - Рені 116 км + 900 м була результатом взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тому відшкодувати матеріальну шкоду повинна особа, винна в настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається зі змісту експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 №268-23 від 06.12.2023 року, середня вартість автомобілю «Mazda 6», 2003 року випуску становить 195 280,00 грн, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 08.10.2022 року становить 182 391,52 грн., ринкова вартість об`єкту оцінки - автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням аварійного пошкодження внаслідок ДТП, яка відбулась 08.10.2022 року становить 83 627,67 грн., тобто розмір матеріального збитку майже дорівнює вартості транспортного засобу отримання пошкодження його внаслідок ДТП, що робить його відновлення доцільним. За таких обставин слід вважати обґрунтованим розміром завданої шкоди різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до ДТП та ринковою вартістю з урахуванням ушкоджень отриманих внаслідок ДТП, що дорівнює 111 607 грн. 33 коп. (195 280 грн. - 83 672 грн. 67 коп.).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому за ч.2 ст.22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.1188 ЦК України).

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода виникла не з його вини, що розмір завданої потерпілому ОСОБА_1 матеріальної шкоди є іншим.

Доводи відповідача ОСОБА_2 , що його вина не встановлена, а тому у останнього не виникло обов`язку з відшкодування шкоди не є обґрунтованими тому що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в настанні дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на встановлені у справі обставини та керуючись вимогами ст.ст.11, 599, 1166, 1187, 1188 ЦК України позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 111 607 грн. 33 коп. спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.10.2022 року.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного висновку

Відповідно до положень ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка виразилася у тому, що внаслідок пошкодження транспортного засобу призвело до необхідності прикладати позивачу додаткові зусилля та переживання з приводу організації свого життя, позивач є військовослужбовцем та несе службу у віддаленому від місця постійного проживання підрозділі, а саме у с.Привітне Білгород-Дністровського району, що знаходиться майже за 15 км. від місця проживання (м.Білгород- Дністровський) та у тому напряму відсутнє належне автобусне сполучення. Позивач не має іншого транспортного засобу, яким би він міг прибувати та убувати з місця несення служби, таке положення змусило позивача нести додаткові матеріальні витрати та витрачати особистий час на прибуття та убуття з місця служби. Також позивачу протягом тривалого часу довелося користуватися послугами таксі для поїздок по місту по власним справам, а також для поїздок до суду, експертів, адвоката та місця несення служби.

Судом прийнято до уваги, що пошкодження транспортного засобу створило для позивача необхідність прикладати додаткові зусилля з приводу організації свого життя, відсутність іншого транспортного засобу, тому, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги ступінь вини відповідача, характер моральних страждань, які переніс позивач, враховуючи його хвилювання, пов`язані з наслідками неправомірних дій відповідача, необхідність звернення до суду щодо захисту своїх прав, ставлення відповідача до виниклих правовідносин, а також виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача на його користь підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 грн..

Моральну шкоду в розмірі 5000 грн. суд оцінює як належну і допустиму грошову компенсацію моральних страждань позивача і такий розмір моральної шкоди суд вважає справедливим та співмірним перенесеним позивачем моральним стражданням.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Щодо судових витрат та витрат на правничу допомогу

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає, що за звернення до суду з зазначеним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 346 грн. 07 коп., що підтверджується квитанцією №9568-9532-0649-0995 від 29.01.2024 року, враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 346 грн. 07 коп..

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду наданий договір про надання правової допомоги №1 від 10.10.2022 року за умовам п.1.1. якого довіритель ОСОБА_1 доручає, а адвокатське бюро «НЕКСТ ЛЕВЕЛ» в особі керуючого партнера Базилюка К.В. приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу щодо відшкодування матеріального збитку, завданого автомобілю «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка сталася 08.10.2022 року на автодорозі Одеса - Рені 116 км. + 600 м..

Також суду наданий рахунок-фактура (наданих послуг) №1 від 31.07.2024 року, за даними цього рахунок-фактура замовнику надана правнича допомога вартістю послуг 20 000 грн., яка складається з наступного: - вивчення матеріалів адміністративної справи №513/1021/22 (1 година) - 1 000 грн.; - підготування процесуальних документів по справі №513/1021/22 (заперечення на клопотання про закриття провадження, заперечення на клопотання про призначення експертизи, відзив на апеляційну скаргу, письмові пояснення) (6 годин) - 6 000 грн.; - участь у судових засіданнях по справі №513/1021/22 (Саратський районний суд, Одеський апеляційний суд) (6 годин) - 6 000 грн.; - організація про ведення оцінки транспортного засобу (консультування замовника) (2 години) - 2 000 грн.; - підготовка процесуальних документів по справі №513/186/24 (3 години) - 3 000 грн.; - участь у судових засіданнях по справі №513/186/24 (Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області) (2 години) - 2 000 грн..

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу суду надано копію платіжної інструкції №0.0..1 від 31.07.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу при розгляді данної справи у розмірі 20 000 грн., суд провів належну правову оцінку наданих на підтвердження таких витрат доказів у їх сукупності та дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 5 000 грн., оскільки послуги з вивчення матеріалів адміністративної справи №513/1021/22 (1 година) - 1 000 грн.; витрати на підготування процесуальних документів по справі №513/1021/22 (заперечення на клопотання про закриття провадження, заперечення на клопотання про призначення експертизи, відзив на апеляційну скаргу, письмові пояснення) (6 годин) - 6 000 грн.; - участь у судових засіданнях по справі №513/1021/22 (Саратський районний суд, Одеський апеляційний суд) (6 годин) - 6 000 грн.; - організація про ведення оцінки транспортного засобу (консультування замовника) (2 години) - 2 000 грн. не пов`язані з розглядом справи №513/186/24, яка розглядалась у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 матеріальну шкоду у розмірі 111 607 грн. 33 коп. спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 346 грн. 07 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 витрати з надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн..

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.