22.08.2024 Провадження по справі № 2-др/940/10/24
Справа № 940/720/23
22 серпня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді : Косович Т.П.
при секретарі : Козуб І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Коломійця Максима Олександровича про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тетіївського районного підприємства по будівництву Райагробуд про стягнення заборгованості за договором позики,
встановив:
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 13.08.2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Тетіївського районного підприємства по будівництву Райагробуд про стягнення заборгованості за договором позики, стягнуто з Тетіївського районного підприємства по будівництву Райагробуд, код ЄДРПОУ 03584680, юридична адреса: м. Тетіїв, вул. Центральна (Карла Маркса), 156 Білоцерківського (Тетіївського) району Київської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , - 126427 (сто двадцять шість тисяч чотириста двадцять сім) гривень заборгованості за договором позики № 01/22 від 06.10.2022 року та 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

До закінчення судових дебатів у справі представник позивачки адвокат Коломієць М.О. зробив заяву про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача таких судових витрат судом розглянута не була.

16.08.2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Коломієць М.О. направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогув сумі 11800 гривень. В якості доказів їх понесення надав суду копію ордеру від 27.06.2023 року, копію договору про надання правової допомоги № 1-008/23 від 19.05.2023 року, копію договору про надання правової допомоги № 1-103/24 від 16.05.2024 року, копію акту № 05 про надання послуг згідно договору про надання правової допомоги № 1-008/23 від 19.05.2023 року від 17.05.2024 року та копію акту № 01 договору про надання правової допомоги № 1-103/24 від 16.05.2024 року від 14.08.2024 року, укладених між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Коломієць і Федоркін».

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Коломієць М.О. в судове засідання не прибули, в поданій заяві просять розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу провести без їх участі.

Представник відповідача Тетіївського районного підприємства по будівництву Райагробуд в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 19.08.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву та дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на те, що представником позивачки до закінчення судових дебатів у справі було зроблено заяву про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також те, що такі докази були подані в зазначений строк, суд такі докази приймає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.01.2023 року у справі № 479/475/21, провадження № 61-6583св22 дійшов наступного висновку.

Так, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Як вбачається ізкопії акту № 05 про надання послуг згідно договору про надання правової допомоги № 1-008/23 від 19.05.2023 року від 17.05.2024 року та копії акту № 01 договору про надання правової допомоги № 1-103/24 від 16.05.2024 року від 14.08.2024 року, укладених між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Коломієць і Федоркін», розмір гонорару за послуги адвоката становить 11800 гривень, в тому числі 1500 гривень за складання позовної заяви та заперечень на неї, 3000 гривень за складання клопотання про збільшення позовних вимог, 300 гривень за складання клопотання про участь у справі в режимі відео конференції, 4500 гривень за участь в судових засіданнях 31.08.2023 року, 23.10.2023 року, 14.12.2023 року, 1000 гривень за складання клопотання про поновлення провадження у справі та 1500 гривень за участь в судовому засіданні 13.08.2024 року.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування з відповідача таких витрат в заявленому розмірі, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та є завищеним, виходячи з ринкових цін на адвокатські послуги.

Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує те, що справа про стягнення боргу за договором позики є справою, у якій вже склалася стала судова практика та яка не потребує додаткового вивчення норм законодавства та правових позицій, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій їх необхідності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.

З урахуванням наведеного суд стягує з відповідача на користь позивачки 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 254 ЦПК України, суд

ухвалив:

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Тетіївського районного підприємства по будівництву Райагробуд про стягнення заборгованості за договором позики додаткове рішення.

Стягнути з Тетіївського районного підприємства по будівництву Райагробуд, код ЄДРПОУ 03584680, юридична адреса: м. Тетіїв, вул. Центральна, 156 Білоцерківського району Київської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович