Провадження № 22-з/812/55/24
12 серпня 2024 року м. Миколаїв
справа № 482/989/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М.,
із секретарем - Лівшенком О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за скаргою
на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химича Олександра Миколайовича,
Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химича О.М.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Камінською М.І. залишено без задоволення, ухвала Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2024 року залишена без змін.
14 червня 2024 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат на професійну правничу допомогу.
У заяві представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просив стягнути з ОСОБА_1 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а саме за складання відзиву на апеляційну скаргу. Крім цього представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просив поновити строк для подання доказів понесених заявником витрат.
У відзиві на заяву представник ОСОБА_1 , адвокат Камінська М.І. просила у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на їх неспівмірність із виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим на її виконання та обсягом наданих послуг.
За правилами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За правилами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та адвокатським бюро «Юлії Чміль» укладено договір про надання правничої допомоги №02/01-24 (а.с. 3-4 том ІІІ).
Додатком № 1 до цього договору визначено вартість складання відзиву на апеляційну скаргу - 5 000 грн (а.с.5-6 том ІІІ).
Згідно акту про надання правничої допомоги від 10 червня 2024 року Адвокатське бюро «Юлії Чміль» в особі адвоката Чміль Юлії Володимирівни, надало ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» послугу у справі № 482/989/15-ц зі складання відзиву на апеляційну скаргу. Претензій щодо якості, повноти, строків та обсягу послуг клієнт до бюро не має (а.с. 7 том ІІІ).
Вирішуючи питання про наявність підстав та обсягу витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Такі критерії застосовує Європейський суд, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Крім зазначеного вище, апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналізуючи опис робіт, виконаних адвокатом колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Крім іншого, апеляційний суд враховує, що відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданий ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», є ідентичним запереченнм на скаргу на дії приватного виконавця (а.с. 45-47 том ІІ).
Ухвалою (Додатковою) Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2024 року, частково задоволено заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з ОСОБА_1 3 000 грн.
Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обсяг, складність та значимість таких дій у справі, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських послуг, а також критерій розумності їх розміру, та виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 1 000 (одну тисячу) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

Ж.М.Яворська

---------------------------------

Повний текст постанови складено 12 серпня 2024 року