Справа № 610/1354/24
провадження № 2/610/761/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

з участю секретаря судового засідання Черепахи А.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Стрельченка О.В.,

представника відповідача адвоката Замніуса А.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Стрельченка Олега Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , у якій просить: визнати незаконним та скасувати наказ фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 № 4 від 18.01.2024 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 статті 41 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді продавця продовольчих товарів фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про скасування запису № 26 від 18.01.2024 на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі станом на 18.01.2024, а також компенсацію за ненадану соціальну відпустку за 2023 рік в розмірі 16 601,42 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.01.2024 до прийняття судом рішення про поновлення на роботі; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу.

Ухвалою від 27.05.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

09.08.2024 представником позивача адвокатом Стрельченко О.В. подано заяву про зміну предмета позову, а саме просив: визнати незаконним та скасувати наказ фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 № 4 від 18.01.2024 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 статті 41 КЗпП України; звільнити ОСОБА_1 з посади продавця продовольчих товарів за частиною 1 статті 39 КЗпП України за власним бажанням, в зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства; внести відповідні зміни про причини звільнення ОСОБА_1 до електронної та паперової трудової книжки; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти належні до виплати як остаточний розрахунок при звільненні в сумі 19 711,28 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні, починаючи з 18.01.2024 по 05.06.2024 в сумі 34 510,70 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені ОСОБА_1 , в тому числі і витрати на правничу допомогу.

В обгрунтування заяви про зміну предмета позову посилався на те, що під час підготовки до судового розгляду з відомостей, наданих відповідачем, суду стало відомо, що ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність та скасувала державну реєстрацію як фізична особа-підприємець 05.06.2024 року. Отже, з 05.06.2024 трудові відносини між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем стали неможливими, що виключає виконання позовних вимог в частині поновлення на роботі, а також робить необхідним визначити розміри остаточного розрахунку при звільненні позивача.

13.08.2024 представником відповідача адвокатом Замніусом А.Ю. подано заперечення щодо зміни предмета позову, у яких вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Разом з тим, відзив на позовну заяву представником Відповідача був направлений до суду через Електронний Суд 25.06.2024 разом з доказами направлення Позивачу. У даному відзиві представник Відповідача, зокрема зазначив, що відповідно до виписки з ЄДР фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинила свою діяльність. Як вбачається з сайту: https://e-post.com.ua/, відзив на позовну заяву Позивач отримала 13.07.2024, тобто за 11 днів до судового засідання, яке відбулось 24.07.2024, у зв`язку з чим мала можливість протягом встановленого строку ч. 3 ст. 49 ЦПК України подати заяву про зміну предмету строку. Таким чином, оскільки дана заява подана з порушенням встановленого строку, визначеного ч. 3 ст. 49 ЦПК України, вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Вказав, що із заяви про зміну предмета позову вбачається, що вона містить не тільки зміну предмету позову, а також і підстави позову. Так, зокрема у своїй заяві представник Позивача у новій редакції викладає п. 2 позовних вимог, а саме: «Звільнити ОСОБА_1 з посади продавця продовольчих товарів за частиною 1 статті 39 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства». При цьому, у тексті заяви представник Позивача зазначає, що у зв`язку із зміною фактичних обставин позовні вимоги мають бути з урахуванням дати фактичного звільнення позивача з роботи 18.01.2024 року та припинення відповідачем підприємницької діяльності 05.06.2024. Таким чином, матеріально-правова вимога «Звільнити ОСОБА_1 з посади продавця продовольчих товарів за частиною 1 статті 39 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства» фактично виникає зі зміною обставин припиненням підприємницької діяльності Відповідача. Отже, дана заява містить одночасно зміну предмету та підстав позову, що є неприпустимим.

В судовому засіданні представник позивача просив прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову від 09.08.2024.

Представник відповідача заперечував проти прийняття заяви про зміну предмету позову до розгляду з підстав викладених ним у запереченнях.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові № 922/404/19 від 09 липня 2020 року, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстав позову.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог необхідно розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

При цьому не вважається збільшення розміру позовних вимог заявлення нових (додаткових) вимог. У разі подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог, в якій по суті йдеться про нові вимоги, суд повинен у прийнятті заяви відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Отже, в силу ст. ст. 43, 49 ЦПК позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Крім того, загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна підстав позову можлива у такі способи: 1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; 2) доповнення фактичних чи правових підстав новими; 3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Зміна предмету позову можлива у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Як вбачається з заяви про зміну предмету позову, поданої 09.08.2024, позивач змінює предмет та підстави позову, а саме заявляє вимогу про звільнення позивача з посади продавця продовольчих товарів за частиною 1 статті 39 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, що по суті є новим позовом з інших мотивів, тобто у поданій заяві позивач не уточнив позовні вимоги, а повністю їх змінив.

Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

З системного аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Крім того, процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог, що повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.08.2020 року у справі № 911/2139/19.

У своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 370/2201/15-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що доповнення позовних вимог новими вимогами та новими обставинами по своїй суті є новим позовом.

З огляду на те, що представник позивача по суті подав новий позов, тому у прийнятті цієї заяви про зміну предмета позову необхідно відмовити та повернути її позивачу та представнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.49, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви представника позивача адвоката Стрельченка О.В. про зміну предмету позову від 09.08.2024, поданої в межах цивільної справи №610/1354/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення на роботі та повернути її позивачу.

Роз`яснити позивачці та представнику позивача, що відмова в прийнятті заяви про зміну предмета позову не перешкоджає зверненню із позовною заявою до суду в загальному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.08.2024.

Головуючий: В. М. Тімонова