УХВАЛА

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 755/5122/23

провадження № 61-10962ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Лисенко Іриною Костянтинівною, на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

- визнати спільним майном подружжя квартиру АДРЕСА_1 ;

- припинити право спільної сумісної власності сторін на квартиру

АДРЕСА_1 ;

- визнати право власності позивача ОСОБА_2 на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати право власності відповідача ОСОБА_1 на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати спільним майном подружжя транспортний засіб марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- припинити право спільної сумісної власності сторін на транспортний засіб марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- визнати право особистої приватної власності відповідача ОСОБА_1 на транспортний засіб марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 грошову компенсацію за частку ринкової власності транспортного засобу марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 182 843 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

У травні 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль (Універсал-В) TOYOTA RAV4, випуск 2007 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , покласти на ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 7568/10000 частки автомобіля марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнано право особистої приватної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі

138 375 грн 58 коп., як грошова компенсація вартості 3784/10000 частки автомобіля марки TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі

6 106 грн 10 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року в частині вирішення вимог щодо квартири АДРЕСА_1 , судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

Визнано право власності ОСОБА_1 на частки квартири

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

Визнано право власності ОСОБА_2 на частки квартири

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання квартири особистою власністю відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 6 106 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 6 106 грн 10 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 10 065 грн.

25 липня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко І. К. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року, повний текст якої складено

20 червня 2024 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому вказано, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року отримано відповідачем ОСОБА_1 електронною поштою 25 червня 2024 року, що підтверджується наданими доказами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті

394 цього Кодексу. (частина третя статті 390 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, Верховний Суд вважає за можливе його поновити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Предметом касаційного оскарження є вимоги в частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 1 730 470 грн, тобто 1 % ціни позову перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подання позову.

Враховуючи вимоги касаційної скарги, заявник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 26 840 грн ((2 684 грн х 5) х 200 %).

Оскільки до касаційної скарги заявником додано квитанцію

№ 0.0 .1 від 22 липня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 12 212 грн 20 коп., то їй необхідно доплатити 14 627 грн 80 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Лисенко Іриною Костянтинівною, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Лисенко Іриною Костянтинівною, на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська