РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 559/3765/23

Провадження № 22-ц/4815/498/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року, ухвалене в складі судді Ралець Р.В., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 559/3765/23

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позов обгрунтований тим, що10 липня 2023 року, о 18 год. 10 хв., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 порушив правила вигулювання тварин, що заборонено відповідними правилами утримання тварин, а саме здійснював вигул собаки бійцівської породи «Американський стафордширський тер`єр» за межами помешкання, без наявності короткого повідка і погано вдягнутим намордником, чим заподіяв шкоду здоров`ю іншій собаці позивача породи «Пекінес», а саме собака завдала своїми діями перелом передньої правої лапи, кусанні рани по всьому тілу, чим завдано матеріальні збитки власниці собаки у вигляді витрат на лікування собаки пекінеса по кличці «Умка».

Стосовно відповідача ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення і постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАПП .

Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил вигулу собак, їй завдано матеріальну і моральну шкоду.

На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь шкоду в розмірі 27322, 90 грн матеріальної шкоди та 40 000,00 грн моральної шкоди, а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16710 (шістнадцять тисяч сімсот десять) гривень 90 коп. - на відшкодування майнової шкоди та 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному об`ємі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не врахував подані нею у підготовчому судовому засіданні копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 10,12,13,14 липня 2023 року на загальну суму 5567,97 грн та довідку про сплату проведено 500 грн за проведений рентген. Вважає, що нею надано до справі всі докази про понесені нею витрати на суму 27322,90 грн.

Крім того, вказує що суд дійшов помилкового висновку при визначенні розміру морального відшкодування, оскільки не врахував перенесені нею душевні страждання внаслідок чого погіршився стан її здоров`я.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16710,90 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем інші витрати на суму 10612 грн не підтверджені належними та допустимими доказами.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі не може.

Судом встановлено, що 10 липня 2023 року, о 18 год. 10 хв., в АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 здійснював вигул належної ОСОБА_2 собаки породи «Американський стафордширський тер`єр» без наявності короткого повідка і погано вдягнутим намордником, чим заподіяв шкоду здоров`ю собаці позивачки породи «Пекінес», а саме собака відповідача завдала своїми діями перелом передньої правої лапи, кусанні рани по всьому тілу собаці позивача, у зв`язку з чим власниці собаки пекінеса по кличці «Умка» завдано матеріальні збитки у вигляді витрат на лікування собаки .

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАПП .

На підтвердження понесених витрат на лікування собаки «Умка», позивачкою надані листи призначення клініки «VET SERVICE DUBNO» та фіскальні чеки про оплату послуг та медикаментів, а також фото рентгенівських знімків та собаки.

Згідно ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

За ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/3985/15-ц прийшов до висновку, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням службових собак та собак бійцівських порід, є джерелом підвищеної небезпеки.

Ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено,що шкода,заподіяна особі або майну фізичної особи,а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною,підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою,яка її утримує.

Згідно ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити, зокрема, безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує, що він є власником собаки породи «Американський стафордширський тер`єр», яка відповідно до переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов`язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, що є додатком до Порядку і Правил проведення обов`язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944, відноситься до бійцівських порід собак.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, в частині стягнення з відповідача на користь позивачки майнової шкоди у розмірі 6067,97 грн., апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення майнової шкоди у розмірі 27322 грн. 90 коп, позивачка посилалася на те, що понесла майнові витрати на ліки, витрати, пов`язані з проведенням медичних досліджень (ренген), витрати з медичного обслуговування, консультації та огляд лікарем.

Так, матеріалами справи підтверджується факт звернення позивачки 10.07.2023 до клініки «VET SERVICE DUBNO» у зв`язку з отриманими травмами її собакою породи «Пекінес» і проходження відповідного лікування.

Рішення в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 16710,90 грн сторони не оспорюють.

Убачається, що відповідно до листів призначень зокрема: 10 липня 2023 року проведено первинний прийом собаки «Умка», власник ОСОБА_4 , де здійснено рентген, встановлено діагноз: перелом променевої та ліктьової кістки (права лапа) та проведено відповідне лікування вартість послуг 697,00 грн (а.с.16); - 12.07.2023 року відбувся вторинний прийом де було проведено відповідні медичні маніпуляції в тому числі хірургічне втручання вартість послуг 4490,97 грн (а.с. 17); на прийомі 13.07.2023 придбані ліки, загальна сума послуги -165 грн (а.с.19); 14.07.2023 проведено вторинний прийом післяопераційного періоду де надано медикаментозне лікування (уколи) всього нараховано 215 грн (а.с.20); 06.12.2023 року центром сучасної ветеринарної медицини «Бобік» здійснено прийом собаки «Умка» та проведено рентген за що позивачем сплачено 500 грн. (а.с.112)

На підтвердження вказаних витрат позивачем у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копій квитанцій до прибуткового касового ордеру на загальну суму 5567, 97 грн. та довідку про прийом з позначкою «оплачено» на суму 500 грн. (а.с. 108-112).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу ч.10 ст. 83 ЦПК докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, можуть подаватися в тому числі безпосередньо в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

В цьому випадку закон не встановлює обов`язку попереднього надіслання доказу учасникам справи, проте учасники справи повинні мати достатньо часу для ознайомлення з доказом та формування своєї позиції.

Колегія суддів зазначає, що надмірний формалізм при застосуванні процедурних правил може негативно впливати на справедливість процедури судового розгляду. Оскільки докази, які приєднала позивач, містять відомості про обставини, які підлягають доказуванню, були наданні після подання позову до суду, але до закриття підготовчого судового засідання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є визначаються обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів. А відтак, суд першої інстанції безпідставно визнав надані позивачем докази як належні (квитанції до прибуткових касових ордерів та довідку про прийом), оскільки вони сприяють встановленню фактичних обставин справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.

Разом з тим, позивачем не надано суду квитанцій, про сплату витрат понесених нею на лікування собаки у розмірі 4544,03 грн, а тому вимоги в цій частині є недоведеними.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В зв`язку з лікуванням собаки, позивач була змушена доглядати за хворою собакою у післяопераційний період, що значно обмежило її у вільному часі, змінився уклад її життя, що завдало їй моральних страждань. Проте, колегією суддів не приймаються до уваги посилання позивача на консультаційний висновок невролога від 04.12.2023 року в підтвердження її хвороби в зв`язку з вищезазначеними обставинами, оскільки з нього не вбачається причинного зв`язку з подіями, які відбулися 10.07.2023року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Убачається, що позивач при подачі позову сплатила 1073,60 грн судового збору та 7000 грн на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що позов задоволено на 83,37% від розміру задоволених вимог, судовий збір понесений позивачем при подачі позову підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1342,60 грн судового збору та 5835,90 грн витрат на правничу допомогу.

Крім того, позивач у апеляційній скарзі просила суд вирішити питання про судові витрати понесені при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню її клопотання про стягнення з відповідачів на її користь витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Обсяг наданої правничої допомоги, а саме складання апеляційної скарги та розмір витрат підтверджується договором про надання правової допомоги від 20 вересня 2023 року, додатковим договором від 25 вересня 2023 до договору про надання правової допомоги, копією квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 04.03.2024 року у сумі 2500 грн.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір понесений при подачі апеляційної скарги та витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року в частині розміру стягнутого відшкодування матеріальної шкоди змінити, збільшити розмір стягнутої матеріальної шкоди з 16710,90 грн. до 22778,87 грн. та розмір понесених судових витрат, пов`язанні зі сплати судового збору з 654,50 до 895,06 грн, витрат на правничу допомогу з 4270,00 грн до 5835,90 грн.

В решті рішення залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , пропорційно задоволеним вимогам, судовий збір у розмірі по 671,30 грн з кожного та з кожного по 1042,13 грн витрат понесених на правову допомогу, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 серпня 2024 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.