Справа № 128/2697/24
Провадження № 22-з/801/97/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

13 серпня 2024 рокуСправа № 128/2697/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Голоти Людмили Олегівни, визначеної головуючою суддею для розгляду цивільної справи № 128/2697/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дію та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року про повернення позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває вказана цивільна справа.

09 серпня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Голоти Л. О. на підставі ст. 36 ЦПК України з огляду на її необізнаність у веденні такої категорії справ. Заява мотивована тим, що при постановленні ухвали у цій справі під головуванням судді Голоти Л.О. від 31 липня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху суд не звернув уваги на положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі якої позивач звільнений від сплати судового збору. У такий самий спосіб та на своє бачення суддя Голота Л.О. виносила постанову у справі № 128/355/24.

12 серпня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду визнано відвід судді Голоти Л.О., заявлений ОСОБА_1 , необґрунтованим. Заяву передано до відділу забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вінницького апеляційного суду для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, для вирішення питання про відвід судді Голоти Л.О.

Дослідивши матеріали справи та заяви про відвід, суд вважає, що у задоволенні цієї заяви слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу (ч. 2 ст. 36 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 36 цього Кодексу закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог: 1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років; 2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років; 3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років; 4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, щонайменше сім років. Суддя апеляційного суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України (ч. 1 ст. 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вища кваліфікаційна комісія суддів України: 1) веде облік даних про кількість посад суддів у судах, у тому числі вакантних; 2) проводить добір кандидатів для призначення на посаду судді, у тому числі організовує проведення щодо них спеціальної перевірки відповідно до закону та приймає кваліфікаційний іспит; 3) вносить до Вищої ради правосуддя рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді; 4) вносить до Вищої ради правосуддя рекомендацію про переведення судді відповідно до цього Закону, крім переведення у порядку дисциплінарного стягнення; 6) затверджує форму і зміст заяви про участь у доборі кандидатів на посаду судді, анкети кандидата на посаду судді, порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, порядок формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді), програму та порядок проходження початкової підготовки судді; 6-1) затверджує більшістю голосів від її складу, визначеного цим Законом, регламент, що визначає порядок роботи Комісії в межах, встановлених цим Законом; 7) проводить кваліфікаційне оцінювання; 8) забезпечує ведення суддівського досьє, досьє кандидата на посаду судді; 9) бере у межах компетенції участь у міжнародному співробітництві, у тому числі встановлює зв`язки з іноземними закладами, установами та організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, є бенефіціаром, реципієнтом міжнародної технічної допомоги, головним розпорядником міжнародної допомоги від іноземних держав, банків і міжнародних фінансових організацій; 10) здійснює інші повноваження, визначені законом (ч. 1 ст. 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Враховуючи, що компетентність судді перевіряється відповідним державним органом суддівського самоврядування, а не учасником справи, посилання заявника про необізнаність судді Голоти Л.О. у веденні такої категорії справ не підтверджене жодними доказами, виражає лише суб`єктивне ставлення заявника до цієї судді, ґрунтується на його власних припущеннях, тобто не є обставиною, що викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності цієї судді (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України), а також базується його незгоді із судовим рішенням цієї судді у іншій справі, при цьому ОСОБА_1 взагалі не вказує та не конкретизує яким чином судове рішення у іншій справі, винесене цією суддею, може вплинути на розгляд даної справи, натомість у силу приписів ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони із рішенням судді у іншій справі не може бути підставою для відводу, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Голоти Л.О. слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Голоти Людмили Олегівни у вказаній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук