У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Волкова Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 до Черкаського районного суду Черкаської області за підсудністю із Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно.

Одночасно з позовною заявою 15.08.2024 за підсудністю із Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 у зазначеній вище справі, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1270, земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1269 до набрання чинності рішенням суду по справі та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:1270, :03:001:1269.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено низку договорів позики, відповідно до умов яких ОСОБА_1 передав ОСОБА_6 грошові кошти у загальній сумі 166 400 доларів США та 13 000 Євро. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 грошові кошти не сплачував, утворилась заборгованість, яка становить 333 616,2 Долари США та 24 405,65 Євро, включаючи пеню, штраф, 3% річних та відсотки за користування позикою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями ОСОБА_6 є відповідачі по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , до яких ОСОБА_1 звернувся з письмовою вимогою про погашення заборгованості, однак його вимоги не були задоволені. Заявник посилається на те, що до спадкового майна входить частка в статутному капіталі ТОВ «ЕКОЦЕНТР» МБО-Т» та земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:1270, :03:001:1269. Просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки, оскільки ТОВ «ЕКОЦЕНТР» МБО-Т» зможе розпорядитись нерухомим майном на власний розсуд, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно . Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Такі види забезпечення позову як накладення арешту на майно або заборона вчиняти дії щодо майна (заборона розпоряджатися майном) застосовується судом, як правило, в майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття таких забезпечувальних заходів є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:1270 та :03:001:1269 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОЦЕНТР МБО-Т». Накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:1270, :03:001:1269 призведе до порушення прав та інтересів юридичної особи, яка не є учасником справи, проте за нею зареєстровано право власності на вказані земельні ділянки.

Твердження заявника про наявність у відповідачів успадкованих майнових та корпоративних прав у ТОВ «ЕКОЦЕНТР МБО-Т» та щодо відсутності негативних наслідків для товариства внаслідок забезпечення позову відхиляються судом, оскільки суд має право вживати забезпечення позову лише ґрунтуючись на чітких документальних підтвердженнях того, що будь-які права та законні інтереси інших осіб, ніж сторони у справі, не будуть порушені.

З урахуванням наведеного, надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. С. Волкова