Постанова

Іменем України

07 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 204/6083/14-ц

провадження № 61-7168св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Дундар І. О., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте»,

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте» на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року в складі судді: Самсонова В. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року в складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В .С., Лопатіної М. Ю.,

Історія справи

Короткий зміст заяви

У квітні 2023 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» звернулося із заявою про залучення у справі № 204/6083/14-ц правонаступника, видачу дублікату виконавчого листа та заміну стягувача правонаступником.

Заява мотивована тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року в загальному розмірі 41 855 868,23 грн перед ПАТ «Родовід Банк», звернуто стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1 , які передано в іпотеку ПАТ «Родовід Банк», згідно договору іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005.

19 листопада 2021 року між AT «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» було укладено договір №1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого AT «Родовід Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, договором іпотеки та всіма додатковими договорами.

З урахуванням того, що вказане рішення суду досі не виконано та виконавче провадження не відкрито, виникла необхідність заміни стягувана AT «РОДОВІД БАНК» у виконавчому листі у справі №204/6083/14-ц на ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» та видачі дублікату виконавчого листа за вказаним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц, у зв`язку з втратою оригіналу.

ТОВ «ФК «Мотус Анте» просило:

заміни стягувача AT «Родовід Банк» у виконавчому листі у справі №204/6083/14-ц на ТОВ «ФК «Мотус Анте»;

видати дублікат виконавчого листа за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц, у зв`язку з втратою оригіналу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Мотус Анте» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

матеріали заяви не містять належних та достатніх доказів в розумінні вимог чинного законодавства України, що оригінал виконавчого документа є втраченим;

заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права. Отже, заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви;

розгляд цивільної справи Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14 закінчено 06 квітня 2016 року, при цьому заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони позивача у справі його правонаступником після закінчення розгляду справи, що не відповідає положенням статті 55 ЦПК України, оскільки на стадії виконання рішення суду процесуальним законом (стаття 442 ЦПК України) передбачено можливість заміни сторони виконавчого провадження, а саме заміни боржника або стягувача. З урахуванням наведеного, правові підстави для розгляду по суті заяви про залучення до участі у справі правонаступника відсутні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Мотус Анте» залишено без задоволення, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

заявником не надано доказів на підтвердження того, коли саме було відкрито виконавче провадження у справі № 204/6083/14-ц, коли було повернуто виконавчий лист та на підставі якої норми законодавства. Заявником не надано доказів виконання чи невиконання рішення суду від 09 листопада 2015 року у справі № 205/1948/2013-ц, яким було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором від 01 лютого 2008 року;

дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18;

однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання. Однак матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні вимог чинного законодавства України про те, що оригінал виконавчого документа є втраченим та за виданим виконавчим листом не проводиться примусове стягнення за рішенням суду, а тому наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа відсутні;

заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви. Розгляд Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справи № 204/6083/14 закінчено 06 квітня 2016 року, при цьому заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони позивача у справі правонаступником після закінчення розгляду справи, що не відповідає положенням статті 55 ЦПК України, оскільки на стадії виконання рішення суду у розумінні положень статті 442 ЦПК України передбачено можливість заміни сторони виконавчого провадження, а саме заміни боржника або стягувача. З урахуванням наведеного, правові підстави для розгляду по суті заяви про залучення до участі у справі правонаступника, відсутні.

Аргументи учасників справи

16 травня 2024 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» через підсистему Електронний суд подала касаційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, в якій просило:

скасувати оскаржені судові рішення;

ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

19 листопада 2021 року між АТ «Родовід Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Мотус Анте» (Новий кредитор) було укладено договір №1 про відступлення прав вимоги. За даними договором № 1 про відступлення прав вимоги від 19 листопада 2021 року АТ «Родовід Банк» (первісний кредитор) відступив на користь ТОВ «ФК «Мотус Анте» (новий кредитор) права вимоги до ОСОБА_2 (позичальника), зокрема, за кредитним договором №35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року з усіма додатковими договорами та до ОСОБА_1 (іпотекодавця) за договором іпотеки, посвідченим 14 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., зареєстрованим в реєстрі за № 9531, з усіма додатковими договорами (предмет іпотеки - житловий будинок та земельна ділянка, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005). Передання права вимоги АТ «Родовід Банк» (первісний кредитор) полягає в тому, що АТ «Родовід Банк» (первісний кредитор) поступається своїм правом вимагати виконання зобов`язання іншій особі - новому кредиторові, а ТОВ «ФК «Мотус Анте» (новий кредитор) відтепер має право вимагати від боржника, в тому числі майнового поручителя виконання зобов`язання;

з 19 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» стало правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Родовід Банк» за кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року з усіма додатковими договорами та договором іпотеки, посвідченим 14 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., зареєстрований в реєстрі за № 9531, з усіма додатковими договорами (предмет іпотеки - житловий будинок та земельна ділянка, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005). ТОВ «ФК «Мотус Анте» на підтвердження набуття статусу правонаступника АТ «Родовід банк» надано протокол, складений за результатами аукціону, договір № 1 про відступлення права вимоги, докази оплати (платіжні доручення та довідку АТ «Родовід банк» про здійснення розрахунків за право вимоги);

ТОВ «ФК «Мотус Анте» було долучено до заяви всі належні докази, які підтверджують перехід від АТ «Родовід Банк» прав вимоги за зобов`язаннями, які були предметом судового рішення по цій справі № 204/6083/14-ц. Неправомірною є відмова у заміні учасника справи правонаступником через те, що, начебто, закінчився строк примусового виконання остаточного судового рішення. Навіть якщо примусове виконання унеможливлене в учасників справи залишаються інші права, наприклад: можливість ознайомлення із справою, скарження судового рішення за нововиявленими обставинами, тощо. За таких обставин суди у порушення статей 512, 514 ЦК України та 55 ЦПК України неправомірно відмовили у залученні ТОВ «ФК «Мотус Анте» правонаступником позивача;

рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц надано відстрочення його виконання. Зокрема вказано, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Закон України № 1304-VII від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», із врахуванням Закону України N1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», втратив чинність 23 вересня 2021 року. Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» відлік трьохрічного строку, встановленого для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа у справі № 204/6083/14-ц, розпочинається з дня закінчення строку дії відповідного мораторію, тобто з 24 вересня 2021 року та закінчується 24 вересня 2024 року. ТОВ «ФК «Мотус Анте» звернулось із заявою про видачу дублікату виконавчого документу у квітні 2023 року, тобто в межах наданого законом трьохрічного строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання;

у підпункті 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Суди не застосували частину другу статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, внаслідок чого неправильно застосували підпункт 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» та частину п`яту статті 442 ЦПК України і неправомірно відмовили заявнику у видачі дублікату виконавчого документу та заміні сторони виконавчого провадження правонаступником до відкриття виконавчого провадження;

згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі №204/1632/19 постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 31 січня 2019 року виконавче провадження з виконання судового рішення у цій справі було закрито, виконавчий документ повернуто стягувачу. У постанові про закриття виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчого листа у справі № 204/6083/14-ц до виконання - до 31 грудня 2022 року. Підстава закриття провадження - встановлення законом заборони на щодо звернення стягнення на майно боржника, а саме: Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»;

ТОВ «ФК «Мотус Анте» є правонаступником прав та обов`язків у цій справі за АТ «Родовід Банк». На виконання судового рішення АТ «Родовід Банк» було отримано оригінал виконавчого документу. Однак, з часу ухвалення судового рішення про звернення стягнення та до 23 жовтня 2021 року (дата відміни мораторію) примусове виконання цього судового рішення було унеможливлено через дію мораторію, встановленого відповідним законом. З 2016 року в АТ «Родовід банк» було введено процедуру тимчасової адміністрації, а з грудня 2017 року процедуру ліквідації, ця інформація є загальновідомою. У листопаді 2021 року АТ «Родовід Банк» за результатами аукціону з продажу майна банку, який ліквідується, було укладено договір про відступлення права вимоги виконання зобов`язань за відповідним кредитним договором та договором іпотеки із ТОВ «ФК «Мотус Анте». Під час передання АТ «Родовід банк» новому кредитору - ТОВ «ФК «Мотус Анте» документів на виконання договору про відступлення права вимоги №1 оригінал виконавчого документу у цій справі виявився відсутнім та його не було передано. Для розшуку оригіналу виконавчого документу ТОВ «ФК «Мотус Анте» звернулось до АТ «Родовід Банк» (копія листа долучена до матеріалів справи). У відповідь АТ «Родовід Банк» зазначило, що оригінал виконавчого документу у них відсутній, у зв`язку із повною ліквідацією банку всі документи які залишалися в банку вже передані в архів НБ України (відповідь наявна в матеріалах справи). Національний банк України у відповідь на звернення представника ТОВ «ФК «Мотус Анте» листом вих. 61-0014/63614 від 29 серпня 2023 року також повідомив про відсутність в архіві документів, переданих АТ «Родовід Банк» оригіналу виконавчого документу у цій справі. За інформацією з відкритих реєстрів ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» було виявлено Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі № 204/1632/19 щодо оскарження АТ «Родовід банк» постанови виконавчої служби про закриття виконавчого провадження з виконання судового рішення по цій справі № 204/6083/14-ц. Згідно з цим судовим рішенням постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 31 січня 2019 року відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженню НОМЕР_1 було повернуто виконавчий документ стягувачу. Відповідно, оригінал виконавчого листа у справі № 204/6083/14-ц мав бути повернутий виконавчою службою АТ «Родовід банк» разом із постановою про повернення виконавчого документу стягувагу від 31 січня 2019 року. Разом із тим, жодних доказів фактичного направлення виконавчою службою оригіналу виконавчого документу на адресу АТ «Родовід банк», отримання останнім цього документу, виявити не вдалося. Представник ТОВ «ФК «Мотус Анте» звертався із адвокатським запитом до виконавчої служби для отримання копії постанови від 31 січня 2019 року про повернення виконавчого документу АТ «Родовід Банк», оригіналу виконавчого документу або доказів надсилання оригіналу виконавчого документу стягувачу. Листом вих. № 113486//20.1 від 28 серпня 2023 року ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відмовив у наданні інформації та копій документів, так як ТОВ «ФК «Мотус Анте» не набув статусу учасника виконавчого провадження. На момент продажу АТ «Родовід банк» права вимоги на користь ТОВ «ФК «Мотус Анте» зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки не були виконані;

відповідачем не заперечувалась відсутність виконавчих проваджень щодо виконання цього судового рішення, не надано доказів існування відкритого виконавчого провадження щодо виконання судового рішення;

судами не враховано що всі права щодо зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки належать ТОВ «ФК «Мотус Анте», проте воно не є учасником справ № 204/6083/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки та 204/1632/19 про оскарження постанови про закриття виконавчого провадження, не має можливості ознайомитися із цими справами.

30 липня 2024 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте», який підписаний представником ОСОБА_3, в якому просить залишити оскаржені рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відзив мотивований тим, що:

єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання. Під час розгляду справи, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви не містять належних та достатніх доказів в розумінні вимог чинного законодавства України, що оригінал виконавчого документа є втраченим. Заявником під час розгляду справи в першій та апеляційній інстанції не було підтверджено та/або роз`яснено причин та обставин втрати ним виконавчого документа;

твердження заявника про відсутність у стягувача або не передачу ним оригіналу виконавчого документу заявнику є такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі № 204/1632/19 АТ «Родовід Банк» було достеменно відомо про існування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 31 січня 2019 року та кінцевий строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме - 31 грудня 2022 року. Таким чином, на час укладання договору № 1 про відступлення прав вимоги від 19 листопада 2021 року, первісний кредитор (стягувач) був обізнаний і мав всі можливості повідомити заявника про кінцевий строк пред`явлення до виконання виконавчого документа. Враховуючи дату укладання договору № 1 про відступлення прав вимоги - 19 листопада 2021 року, у заявника було достатньо часу для звернення до суду із заявою про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого документа в порядку пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України;

надані заявником докази, нібито, втрати виконавчого документа є неналежними та такими, що суперечать наявним у справі матеріалам, а тому не можуть бути сприйняті судом достатніми для задоволення заяви;

оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює пред`явити його до виконання (постанови Верховного Суду від 06 листопада 2019 року, від 17 листопада 2021 року). Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Відсутність доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа є підставою для відмови в задоволенні заяви. Тобто, факт втрати виконавчого документа має бути підтверджений відповідними документами, які необхідно долучити до заяви. Будь-яких належних та допустимих доказів, втрати виконавчого документу, дати, коли саме це відбулось, а також причин, які заявник вважає поважними щодо звернення з даною заявою після спливу строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, заява не містить. З огляду на вищевикладене, вважаємо що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили втрату виконавчого документа, а наявні у матеріалах справи докази та сама заява ТОВ «ФК «Мотус Анте» дали суду обґрунтовані підстави вважати що первісний кредитор та його правонаступник штучним шляхом намагаються збільшити строк пред`явлення документа до виконання;

відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 31 січня 2019 року кінцевий строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання - 31 грудня 2022 року. У заяві ТОВ «ФК «Мотус Анте» не заявлено вимог, щодо поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання. Посилання заявника на застосування дії мораторію щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, що, нібито, тягне за собою переривання строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання не може бути сприйнято судом як належна підстава для видачі дубліката виконавчого документу;

строк пред`явлення документа сплинув 31 грудня 2022 року, виконавчий документ знаходився (був повернений) стягувачу із роз`ясненням, щодо можливості його повторного пред`явлення до виконання. У зв`язку із чим, стягувач мав всі підстави та можливості для повторного подання виконавчого документа до стягнення або для звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, в разі його втрати. Мораторій, поширюється саме на стягнення майна, а не на вчинення стягувачем передбачених чинним законодавством дій за для захисту своїх прав. У зв`язку із чим неможливо погодитись із твердженням заявника, щодо застосування строків дії мораторію за для виправдання порушеного ним (та первісним кредитором) строку на пред`явлення виконавчого документа до стягнення;

будь-яких належних та допустимих доказів, втрати виконавчого документу, дати, коли саме це відбулось, а також причин, які заявник вважає поважними щодо звернення з даною заявою після спливу строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, заява не містить. Заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили втрату виконавчого документа, а наявні у матеріалах справи докази та сама заява ТОВ «ФК «Мотус Анте» дали суду обґрунтовані підстави вважати що первісний кредитор та його правонаступник штучним шляхом намагаються збільшити строк пред`явлення документа до виконання.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.

21 червня 2024 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року: у задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» про розгляд касаційної скарги за її участі відмовлено;справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року: клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_3 , про продовження строку на подання відзиву задоволено; продовжено ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте».

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 04 червня 2024 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини

Суди встановили, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року в загальному розмірі 41 855 868,23 грн, перед ПАТ «Родовід Банк», звернуто стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1 , та передано в іпотеку ПАТ «Родовід Банк», згідно договору іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір.

У вказаному рішенні суду зазначено, що після ухвалення апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 09 листопада 2015 року у справі №205/1948/2013-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, останній має заборгованість перед позивачем, яка станом на 22 серпня 2014 року складає вже 41 855 868,23 грн та складається з наступного: сума поточної заборгованості за кредитом - 280 417,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2 859 189,14 грн; сума простроченої заборгованості за кредитом - 79 143,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 806 960,30 грн; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 188 867,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 925 728,76 грн; сума простроченої заборгованості за платою по кредиту - 366 820,09 грн; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 979 444,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 9 986 611,87 грн; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 2 114 174,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 21 556 542,14 грн; сума пені за несвоєчасне погашення плати по кредиту - 4 354 015,93 грн.

Позиція Верховного Суду

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що «наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 2-4612/09 (провадження № 61-14407св21) вказано, що «виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), від 24 лютого 2021 року у справі № 761/46461/19 (провадження № 61-9762св20)».

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року по справі № 0907/2-3576/2011 (провадження № 61-13332св18) зроблено висновок, що: «Установивши недоведеність заявником втрати виконавчих листів виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 0907/2-3576/2011, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для видачі його дубліката за заявою стягувача. Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. На підтвердження доводів втрати виконавчих листів заявником надано витяг з акту до протоколу № 26 від 04 листопада 2015 року, де вказано, що відповідно до наказу № 312 від 16 жовтня 2015 року постійно діючою робочою комісією встановлено втрату оригіналів виконавчих документів щодо позичальника ОСОБА_2. Вказаний витяг з акту не містить інформації щодо ідентифікації втрачених виконавчих листів. Інших доказів про відсутність у банку втрачених виконавчих листів заявником не подано».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2023 року по справі № 750/13697/21 (провадження № 61-12152ск22) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц (провадження № 61-18264св21), від 30 серпня 2022 року у справі № 757/14604/20-ц (провадження № 61-8111ск22), від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18), від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10 (провадження № 61-8969св20)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі № 2-1118/09 (провадження № 61-36561св18) зазначено, що: «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» невиконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що:

«стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/19 (провадження № 14-308цс19)).

Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року в справі № 1519/2-4707/11, провадження № 14-21цс24).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року в справі № 718/1816/21 (провадження № 61-3528сво22) зроблено висновок, що: «системний аналіз положень частини першої статті 58 Конституції України, частин першої та третьої статті 5 ЦК України дає підстави для висновку, що іпотекодержатель, звертаючись до державного реєстратора з метою позасудового врегулювання спору, повинен був керуватися тією правовою нормою, сформульованою в законі, яка була чинною на момент вчинення реєстратором відповідної дії, зокрема й звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації щодо нього права власності за іпотекодержателем. За умови дотримання вимог позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, чинних на момент вчинення такої дії, рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем є правомірним та не підлягає скасуванню судом. Враховуючи, що протягом 21 та 22 квітня 2021 року Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не діяв, за обставин прийняття 13 квітня 2021 року Верховного Радою України законів № 1381-IX та № 1382-IX, які опубліковані 22 квітня 2021 року та набрали чинності 23 квітня 2021 року, іпотекодержатель мав право на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку без згоди іпотекодавця, адже Закон № 1381-IX не містить застереження про те, що його положення застосовуються до правовідносин не раніше дня його офіційного опублікування, а тому підстав для застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» станом на 22 квітня 2021 року не було».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 182/4087/13-ц (провадження № 61-10163св23) зазначено, що:

«згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяці.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).

На момент винесення державним виконавцем 26 квітня 2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

На час звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (у лютому 2023 року) строк дії встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду закінчився (23 вересня 2021 року), тому зазначена заява про видачу дубліката виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не було враховано судами першої та апеляційної інстанцій».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 128/3691/16 (провадження № 61-16245св23) вказано, що:

«частина перша статті 37 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для повернення виконавчого документа. Так, згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII). На момент винесення державним виконавцем 23 травня 2018 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті. 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року. На час звернення АТ «Сенс Банк» до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому документі (у грудні 2022 року) строк дії встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, закінчився (23 вересня 2021 року), тому немає підстав вважати, що зазначена заява є такою, що подана поза межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі № 204/1632/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82377662) у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

В ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року зазначено, що:

«ПАТ «Родовід Банк» звернувся зі скаргою на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенко В.А., в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 січня 2019 року та скасувати зазначену постанову. Скарга обґрунтована тим, що 06 квітня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення по цивільній справі № 204/6083/14-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та 20 березня 2013 року стягувач отримав виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду. 18 лютого 2019 року заявником було отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 січня 2019 року, де підставою повернення виконавчого документа зазначено, що відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадянам України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за спожитими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Державним виконавцем також зазначено, що інше майно у боржника, окрім домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє. Однак заявник вважає, що державним виконавцем винесено постанову із порушенням норм матеріального права, оскільки у боржника наявні інші об`єкти нерухомого майна, у тому числі житловий будинок. Таким чином, при винесенні постанови державним виконавцем не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому оскаржувана постанова повинна бути скасована;

14 листопада 2018 року постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенка В.А. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 за виконавчим листом №204/6083/14-ц, виданого 19 липня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська на примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року (а.с.78-79).

31 січня 2019 року державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенком В.А. у виконавчому провадженні ВП№НОМЕР_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з тим, що документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Виносячи таку постанову державним виконавцем Яковенко В.А. враховано, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником інше майно, окрім домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє (а.с.14-15, 72-73).

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було встановлено відсутність іншого майна у боржника ОСОБА_1 , окрім житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником інше майно (а.с.80-104).

[…] мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений вказаним вище Законом, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Отже, до закінчення дії мораторію, встановленого даним Законом, державним виконавцем не може бути примусово реалізоване відповідне майно. Доводи заявника про те, що у боржника є інше, окрім іпотечного майна, майно спростовується дослідженими матеріалами справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови 31 січня 2019 року про повернення виконавчого листа стягувачу, державним виконавцем дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Крім того, самою постановою визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31 січня 2022 року. З огляду на наведене, скарга ПАТ «РОДОВІД БАНК» задоволенню не підлягає».

У справі, що переглядається:

звертаючись ТОВ «ФК «Мотус Анте» посилалося на те, що 19 листопада 2021 року між AT «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Мотус Анте» було укладено договір № 1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого AT «Родовід Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Мотус Анте» права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, договором іпотеки та всіма додатковими договорами. Оскільки рішення суду про звернення стягнення не виконано, то виникла необхідність заміни стягувана AT «Родовід Банк» у виконавчому листі у справі №204/6083/14-ц на ТОВ «ФК «Мотус Анте» та видачі дублікату виконавчого листа за вказаним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц, у зв`язку з втратою оригіналу;

при відмові у задоволенні заяви суди вказали, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів про те, що оригінал виконавчого документа є втраченим. Суди зазначили, що заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви. При цьому заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони позивача у справі правонаступником після закінчення розгляду справи, що не відповідає положенням статті 55 ЦПК України, оскільки на стадії виконання рішення суду у розумінні положень статті 442 ЦПК України передбачено можливість заміни сторони виконавчого провадження, а саме заміни боржника або стягувача;

суди не врахували, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника;

поза увагою судів залишилось те, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження;

суди не врахували, що на підставі договору №1 про відступлення прав вимоги AT «Родовід Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, договором іпотеки та всіма додатковими договорами. Тобто відбувся перехід прав та обов`язків АТ «Родовід Банк» до ТОВ «ФК «Мотус Анте» за договором іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за реєстровим № 9531. Таким чином наявні підстави для заміни стягувача AT «Родовід Банк» у справі №204/6083/14-ц правонаступником ТОВ «ФК «Мотус Анте»;

суди встановили, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки (т.1, а.с . 162-166). У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року в загальному розмірі 41 855 868,23 грн, перед ПАТ «Родовід Банк», звернуто стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1 , та передано в іпотеку ПАТ «Родовід Банк», згідно договору іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір;

аналіз матеріалів справи свідчить, що 19 липня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська направив на адресу АТ «Родовід Банк» два виконавчих листа у справі № 204/6083/14 (т.1, а.с.173), які отримані банком 27 липня 2016 року (т.1, а. с.174);

25 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» звернулося із заявою про залучення правонаступника та видачу дубліката виконавчого листа (т. 2, а.с. 1);

у заочному рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц вказано, що: «рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню»;

у заяві від 25 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Мотус Анте» посилалося на обставини, встановлені ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі № 204/1632/19, зокрема, про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 січня 2019 року по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 була прийнята із посиланням на пункт 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника;

суди не врахували, що згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі № 204/1632/19 виконавчий лист у справі № 204/6083/14-ц повернутий постановою від 31 січня 2019 року на підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

поза увагою судів залишилось те, що виконавчий лист у справі № 204/6083/14-ц повторно міг бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тобто з 23 вересня 2021 року;

таким чином ТОВ «ФК «Мотус Анте» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа в межах строку його пред`явлення до виконання;

суд не звернули уваги на те, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання;

ТОВ «ФК «Мотус Анте» посилалося на лист від 07 листопада 2022 року № 07/1-2 ТОВ «ФК «Мотус Анте» до АТ «Родовід Банк» з приводу оригіналу виконавчого листа (т.2, а.с. 20-25). АТ «Родовід Банк» у відповідь зазначило, що оригінал виконавчого документу у них відсутній, у зв`язку із повною ліквідацією банку всі документи які залишалися в банку вже передані в архів НБ України (т. 2, а. с.105). Національний банк України у відповідь на звернення представника ТОВ «ФК «Мотус Анте» листом вих. 61-0014/63614 від 29 серпня 2023 року також повідомив про відсутність в архіві документів, переданих АТ «Родовід Банк» оригіналу виконавчого документу у цій справі (т.2, а.с.106-108). ТОВ «ФК «Мотус Анте» зверталося із запитом до виконавчої служби для отримання копії постанови від 31 січня 2019 року про повернення виконавчого документу АТ «Родовід Банк», оригіналу виконавчого документу або доказів надсилання оригіналу виконавчого документу стягувачу (т.2, а.с.109, 110). Листом вих. № 113486//20.1 від 28 серпня 2023 року ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відмовив у наданні інформації та копій документів, так як ТОВ «ФК «Мотус Анте» не набув статусу учасника виконавчого провадження (т.2, а.с. 111);

таким чином виконавчий лист у справі № 204/6083/14-ц за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки є втраченим.

За таких обставин суди зробили помилковий висновок про відсутність підстав для заміни стягувача правонаступником та видачі дублікату виконавчого листа. Тому оскаржені судові рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина перша статті 412 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити; оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» про заміну стягувача правонаступником та видачу дублікату виконавчого листа.

ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» сплатило судовий збір за подання заяви у розмірі 80,52 грн (т. 2, а. с. 27), за подання апеляційної скарги у розмірі 3 028 грн (т. 2, а.с. 163) та за подання касаційної скарги у розмірі 3 028 грн. Тому, з урахуванням скасування судових рішень та задоволенні заяви, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» належить стягнути 6 136,52 грн судового збору.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте» задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте» про заміну стягувача правонаступником та видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Замінити стягувача акціонерне товариство «Родовід Банк» у справі №204/6083/14-ц правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте».

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 204/6083/14-ц за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року згідно з яким: «В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року в загальному розмірі 41855 868,23 грн, перед публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», звернути стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1 , які передано в іпотеку публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», згідно договору іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мотус Анте» 6 136,52 грн судового збору.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко