Справа №1416/3180/12
Провадження № 2-п/489/29/24
УХВАЛА

14 серпня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2012 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства МетаБанк до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив.

Заявниця ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Матвєєнка І.Ю., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2012 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства МетаБанк до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що з матеріалів справи вбачається, копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками направлено на адресу відповідачів, проте повернуто у звязку з тим, що адресат тимчасово відсутній. Повідомлення про судове засідання 18.07.2012 направлено лише ОСОБА_2 про що зазначено на наявному у матеріалах справи конверті « ОСОБА_2 та інш.». вказане повідомлення повернуто у звязку з закінченням строку. Крім того, представником позивача 18.07.2012 долучено до матеріалів справи розрахунок штрафних санкцій (пені), копія якого відповідачам по справі не було направлено. На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач надав до суду копію Меморіального ордеру № КР10060743 від 10.07.2008. Проте, вказаний ордер не може слугувати належним доказом виконання банком своїх зобов`язань та є первинним документом. Станом на день формування Меморіального ордеру банку під назвою АТ «МетаБанк» не існувало, був АТ «Металург», а отже, вказаний меморіальний ордер є підробкою, штучно створеною для долучення до позову. Наявний в матеріалах справи Розрахунок заборгованості за кредитним договором взагалі не містить періоду нарахування відсотків за кредитом та пені, а застосована відповідачем відсоткова ставка для нарахування відсотків та пені не зазначена у ньому взагалі. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взяти на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно умов кредитного договору, вбачається, що банк зобов`язався надати позичальнику кредит на строк по 07.07.2011. Відповідно 07.07.2011 строк виконання основного зобов`язання настав. Позивач звернувся до суду лише 17.04.2012, тобто через 9 місяців від дня настання строку виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Отже, строк пред`явлення до поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем було пропущено та такий строк поновленню не підлягав, оскільки є преклюзивним в силу закону. Згоди на збільшення процентної ставки ОСОБА_1 не надавала, а відтак її порука перед кредитором припинилася в силу ст.. 559 ЦК України.

Від представника позивача надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначає, що заявник безпечно знав про винесення рішення суду, оскільки виконавчі листи, видані по вказаному рішенні, неодноразово перебували на примусовому виконанні в 2014, 2016, 2019, 2020, 2024 та станом на теперішній час перебуває на виконанні з 28.05.2024. Державним виконавцем направлялися всі постанови по відкритим виконавчим провадженням. Твердження ОСОБА_1 про те, що вона дізналася про судову справу та рішення суду в 2024 не відповідає дійсності та обставинам даної справи. Стосовно твердження про те, що меморіальний ордер містить дані АТ «МетаБанк», а не АБ «Металург», слід зазначити, що в 2012 до справи долучено копію меморіального ордеру, який засвідчено штампом банку та підписом особи, що надала даний документ із автоматизованої банківської системи на час його роздрукування. Меморіальний ордер не є єдиним документальним підтвердженням видачі кредитних коштів. Необґрунтоване твердження заявника щодо розрахунку заборгованості, адже позивачем було підготовлено розрахунок виходячи з умов кредитного договору та додаткових угод укладених з позичальником, в свою чергу заявником не надано до суду іншого розрахунку заборгованості, який на її думку не є односторонньо складеною довідкою. Щодо тверджень про припинення поруки в порядку ч.1 ст. 559 ЦК України, зазначає, що відповідно до п. 4 Договору поруки № 32-53-08/0020-К/П від 10.07.2008, поручитель згоден із зміною умов кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісії, а також розміру відсотків та комісій, та залишається зобов`язаним за цим договором у разі внесення банком та позичальником змін до кредитного договору.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.07.2012, стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства МетаБанкзаборгованість по кредитному договору від 10.07.2008р. № 32-53-08/0020-К у розмірі простроченого кредиту 167038,48 грн., прострочених відсотків 99413,46 грн., комісії 118,00 грн., пені 83519,24 грн., а всього: 350089 грн. 18 коп. (триста п`ятдесят тисяч вісімдесят дев`ять грн. вісімнадцять коп.).

Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства МетаБанксудові витрати по 1609 грн. 50 коп. (одна тисяча шістсот дев`ять грн. п`ятдесят коп.).

Заявниця зазначає, що у судові засідання не з`являлася та їй не було відомо про подання позовної заяви про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором до суду, оскільки вона не отримувала судові повістки та інші процесуальні документи. Повідомлення на 18.07.2012 направлено лише ОСОБА_2 про що зазначено на наявному у матеріалах справи конверті « ОСОБА_2 та інш.» та вказане повідомлення повернуто у зв`язку з закінченням строку.

Згідно довідки з Адресного бюро від 08.05.2012, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29 грудня 2006 (а.с. 42).

Судова повістка направлялася відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на зазначену адресу місця реєстрації, зокрема, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 34).

До суду повернуто конверт зі зворотним повідомленням про невручення адресатам у звязку з тим, що «Адресат тимчасово відсутній» (а.с. 39).

07 червня 2012 за вих. № 25803 на адресу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на зазначену адресу місця реєстрації, зокрема, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлено повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

До суду повернуто конверт зі зворотним повідомленням про невручення адресатам у зв`язку з закінченням строку (а.с. 46).

Звернувшись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, заявниця ОСОБА_1 зазначає місце свого проживання: АДРЕСА_1 .

Всі процесуальні документи по справі та судові повістки направлялись відповідачці за адресою, яку вона вказує у заяві про перегляд заочного рішення як адресу свого проживання та реєстрації.

Отже, відповідачка у встановленому цивільним процесуальним законом порядку була належним чином повідомлений про наявний на розгляді суду спір.

Згідно з ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Частиною 3 статті 287 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, необхідні дві підстави для скасування заочного рішення, а саме: відсутність на судовому засіданні та не повідомлення про причини неявки, не подання відзиву з поважних причин; наявність доказів, що мають істотні значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність наведених умов, тобто, не лише встановлення поважності причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Заявник, як на підставу заперечень проти позовних вимог, зазначає, що на підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач надав до суду копію Меморіального ордеру № КР10060743 від 10.07.2008, який на день формування банку під назвою АТ «МетаБанк» не існувало, був АТ «Металург», а отже, вказаний меморіальний ордер є підробкою, штучно створеною для долучення до позову. Розрахунок заборгованості за кредитним договором взагалі не містить періоду нарахування відсотків за кредитом, не містить відсоткової ставки та пені. Вважає, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з вимогою до неї, як до поручителя.

Доказів на підтвердження зазначеного ані заявницею, ані представником заявниці не долучено, контррозрахунок не надано.

В даному випадку, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідачка належним чином повідомлялась про судовий розгляд справи та в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були б досліджені судом при ухваленні заочного рішення, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 260, 280, 284, 287-288 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2012 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства МетаБанк до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ст. ст. 354-356 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Рум`янцева