УХВАЛА

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 524/6515/22

провадження № 61-8473 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лобов Микола Олександрович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з позовом про встановлення факту перебування у трудових відносинах її чоловіка ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання проведення нарахування заробітної плати за 10 вересня 2020 року та 11 вересня 2020 року в розмірі 13 206,00 грн, та сплати суми Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з поданням звіту до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника податків за вказаний період роботи ОСОБА_3 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 серпня 2023 року у позові відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2023 року скасовано.

Ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Встановлено факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з роботодавцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на посаді водія автотранспортних засобів з 10 вересня 2020 року по 11 вересня 2020 року.

В іншій частині позовну відмовлено.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 травня 2024 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду від 27 червня 2024 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, а заявниці надано строк для усунення її недоліків.

Недоліки касаційної скарги усунено у строк, встановлений судом.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру - про встановлення факту перебування у трудових відносинах, а також вимога майнового характеру - зобов`язання проведення нарахування заробітної плати за 10 вересня 2020 року та 11 вересня 2020 року в розмірі 13 206,00 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.

Ціна позову за вимогу майнового характеру становить 13 206,00 грн, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн*250=757 000,00 грн).

Щодо справи в частині вимог немайнового характеру - про встановлення факту перебування у трудових відносинах, то вона не є справою, яка підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності (пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України) та з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявниці немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки заявниця оскаржила судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лобов Микола Олександрович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування в трудових відносинах, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська