Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9463/23 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №296/9463/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2024 року на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від доходу батька, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2023 року і до закінчення 30 червня 2027 року навчання. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він не працює та здійснює догляд за дитиною, якій встановлена група інвалідності та яка потребує постійного догляду. Він надав до суду першої інстанції довідку про отримання державної соціальної допомоги по догляду за сином, яка на думку суду першої інстанції є доходом, з якого можливо платити аліменти. Проте, відповідно до підпункту 16 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів не провадиться з: державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю, а також надбавки на догляд за особою з інвалідністю з дитинства та дитиною з інвалідністю, що передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». Враховуючи викладене вище, він будь-якого заробітку (доходу) немає, а тому не може надавати матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка».

Позивач ОСОБА_1 подала до апеляційного суду письмову заяву від 08 серпня 2024 року, якою вона відмовляється від позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, та у якій на підставі ст.373 ЦПК України вона просить визнати рішення суду першої інстанції нечинним, а провадження у справі - закрити.

Відповідно до положень ст.373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам ст.ст.206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно зі змісту ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За положеннями частини другої ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Окрім того, відмова ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 не суперечить інтересам ОСОБА_3 , враховуючи, що останній наділений правом самостійного звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, що передбачено частиною третьою ст.199 СК України.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для відмови у прийнятті відмови ОСОБА_1 від позову. У свою чергу прийняття відмови від позову тягне визнання нечинним рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2024 року про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та відповідно закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.369,373-374,381,389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Визнати нечинним рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2024 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: