РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 000 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 000 грн.

03 серпня 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання з батьком та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів.

16 січня 2023 року ухвалою суду прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю закрито. Роз`єднано первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком. Виділено в самостійне провадження позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. У межах справи № 760/27757/21 залишено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та виключено з кола учасників у вказаній справі третю особу - Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації.

Позов про стягнення аліментів мотивований тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року між сторонами розірвано шлюб.

Від шлюбу вони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу відповідач жодним чином ніякої участі у вихованні дитини не бере.

Позивач зазначає, що відповідач з 15 жовтня 1996 року по 15 жовтня 2021 року обіймав штатну посаду Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області, отримуючи значний дохід. Також, володіє на праві власності значним обсягом нерухомого майна, протягом 2020-2021 років позивачем та відповідачем за спільні кошти подружжя було придбано нерухоме майно в кількості 23 квартир.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що домовленості щодо способу участі в утриманні дитини після припинення сумісного проживання сторонами у добровільному порядку не досягнуто, відповідач є особою працездатного віку, не проживає на мінімальну заробітну плату, а мінімальний розмір аліментів буде недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 50 000 грн.

Крім того, ОСОБА_3 навчається у ДП «Гранд-Ліцей», відвідує тренування з великого тенісу, додаткові заняття з математики та іноземної мови. Враховуючи, що навчання в ліцеї коштує 11 000 євро на рік, тренування з тенісу - 8 000 грн щомісячно, вважає, що з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на дитину в сумі 30 000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву передано на розгляду судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху.

17 листопада 2021 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

18 січня 2022 року стороною позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом.

14 лютого 2023 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що твердження позивача про те, що він не приймає будь-якої участі у вихованні дитини є таким, що не відповідає дійсності.

Зокрема, у 2020 році з серпня по грудень на утримання сина ним було сплачено 114 186 грн, а саме: одяг та взуття - 36 521 грн, продукти - 14 465 грн, оплата комп`ютерної академії «Крок» - 19 000 грн, репетитор з німецької мови - 5 200 грн, поїздка до Єгипту - 27 000 грн, курси на сертифікат з дайвінгу, ремонт телефону - 6 000 грн, абонемент до мережі спортивних клубів Спортлайф (категорії Преміум) - 6 400 грн, оплата комунальних послуг в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

У 2021 році з січня до 4 листопада на утримання сина було сплачено 424 540 грн, а саме: навчання в ліцеї «Гранд» - 312 000 грн, одяг та взуття - 48 594 грн, репетитор з німецької мови - 8 000 грн, репетитор з математики - 9 600 грн, секція з баскетболу - 6 400 грн.

Проте, з листопада 2021 року позивач перешкоджає йому в зустрічах з сином, на пропозиції сину придбати одяг та взуття, він відповідає, що матір все купила і йому нічого не треба.

Не зважаючи на викладене, з 04 листопада 2021 року по теперішній час відповідачем на утримання сина було сплачено: абонемент до мережі спортивних клубів Спортлайф (категорія Преміум) - 5 995 грн, медичну страховку - 6 648 грн, 4 місяці тренувань з баскетболу - 6 400 грн, 10 занять з алгебри та геометрії - 6 000 грн, відкрив картку Джуніор на ім`я сина у ПриватБанку, Apple Ipad - 1 500 дол. США, одяг - 19 410 грн.

Зазначає, що він займається лікуванням дитини, її навчанням, цікавиться здоров`ям, психологічним та фізичним станом сина. Він оплатив його навчання в ліцеї, записав до репетиторів з алгебри та геометрії, які також оплатив сам. Для забезпечення фізичного розвитку сина записав його до фітнес клубу Спортлайф та оплатив йому заняття. З урахуванням бажання сина записав його на секцію баскетболу в ліцеї, яку також оплатив самостійно. Крім того, у разі скарг сина на здоров`я, відразу реагує та відводить його до лікаря, проходить з сином профілактичні огляди для запобігання виникненню хвороб та незадовільного стану здоров`я.

Вказує, що він фактично сплачує аліменти на дитину, які перераховує на особисту картку позивача. Так, 01 грудня 2021 року було перераховано 6 000 грн, 02 січня 2022 року - 6 000 грн, 04 лютого 2022 року - 10 000 грн.

З огляду на викладене, він сплачує аліменти в розмірі, що забезпечує належний рівень життя та гармонійний розвиток дитини. До того ж, до позовної заяви позивачем не надано доказів, що дитина проживає з нею та у неї є підстави для отримання аліментів.

Враховуючи все вищевикладене, вважає, що займається матеріальним забезпеченням сина та він має все необхідне, тому просив відмовити в задоволенні позову.

16 січня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

29 листопада 2023 року ухвало суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

09 лютого 2024 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких він зазначив, що з 01 грудня 2021 року по 01 липня 2023 року аліменти були сплачені добровільно у розмірі від 6 000 до 10 000 грн. У період з 17 липня 2023 року по лютий 2024 року ним сплачувалися аліменти в розмірі 10 000 грн щомісячно.

Також, вказав, що з жовтня 2021 року він є пенсіонером та на даний момент отримує пенсійну виплату в розмірі 16 473,73 грн на місяць та інших доходів не має, тому має змогу сплачувати на місяць від 5 000 до 10 000 грн, а твердження позивача про можливість сплачувати ним аліменти в розмірі 50 000 грн не підтверджується жодними доказами.

З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів просив врахувати його дохід.

12 лютого 2024 року, 15 лютого 2024 року, 19 лютого 2024 року, 21 лютого 2024 року, 23 лютого 2024 року, 26 лютого 2024 року, 28 лютого 2024 року, 05 березня 2024 року, 13 травня 2024 року до суду надійшли витребувані докази.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, матеріали справи містять заяву представника про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій просила позовні вимоги задовольнити в поному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд установив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 лютого 2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві серії НОМЕР_1 .

Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, зазначила про те, що відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в тому числі, матеріально не забезпечує їхнього спільного сина.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом установлено, що син сторін проживає з матір`ю, оскільки доказів протилежного матеріали справи не містять.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2021 року - 2 618 грн, з 01 грудня 2022 року - 2 833 грн, з 01 січня 2023 року - 2 833 грн, з 01 січня 2024 року - 3 196 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»).

Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Так, судом установлено, що згідно з довідкою про доходи № 4997 0094 5199 1997, виданої відповідачу ГУ ПФУ у м. Києві за період з 01 вересня 2021 року по 31 січня 2024 року він отримав пенсію в загальній сумі 420 066,88 грн.

Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату вбачається, що розмір нарахованої відповідачу заробітної плати за 2021 рік становив 22 627,27 грн, а за 2022 рік - 35 480,58 грн.

Зі змісту довідки про доходи ОСОБА_2 , виданої фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України, останнім за період проходження військової служби з 01 листопада 2019 року по 15 жовтня 2021 року отримано дохід в сумі 488 944,64 грн, однак вказані кошти не підлягають обліку при стягненні аліментів.

Згідно з відомостями, що містять в щорічних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, сукупний дохід відповідача за 2018 рік становив 325 896,18 грн, за 2019 рік - 330 078,12 грн, за 2020 рік - 100 925 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28 вересня 2021 року № 277053437 вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належать: земельна ділянка з кадастровим номером :03:100:0107 площею 0,1497 га; земельна ділянка з кадастровим номером :09:005:5080 площею 0,1702 га; земельна ділянка з кадастровим номером :38:140:6257 площею 0,1067 га, що розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с/рада Хотянівська; машиномісце за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:044:0145 площею 0,18 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилання позивача на те, що ТОВ «Дім Ентерпрайз» було створено відповідачем та через це підприємство ними як подружжям придбано значну кількість нерухомого майна оцінюються судом критично, оскільки будь-яких доказів на підтвердження наведеного матеріали справи не містять.

Разом з тим, з матеріалів справи судом установлено, що протягом з грудня 2021 року по лютий 2024 року відповідач добровільно надавав кошти на утримання сина в розмірі від 6 000 до 10 000 грн щомісячно, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача, квитанціями, платіжними інструкціями про перерахунок коштів на рахунок позивача, в яких, в тому числі, в призначенні платежу зазначається, що кошти перераховуються в рахунок оплати аліментів за відповідний місяць.

Крім того, відповідач з квітня 2022 року отримує лише пенсію за вислугу років в розмір 16 473,41 грн, докази наявності будь-якого іншого доходу у відповідача в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також те, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Відповідач є особою працездатного віку, отримує пенсію, має у власності земельні ділянки, житловий будинок та частку квартири, разом з тим, добровільно надає кошти на утримання сина, водночас, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя.

Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 50 000 грн щомісяця для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в їх матеріальному утриманні, та дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи не доведено матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

При визначенні розміру аліментів на сина слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина в розмірі 10 000 грн щомісяця.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищенаведену норму, вимога позивача про стягнення аліментів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, не підлягає задоволенню, оскільки позов було пред`явлено до суду 13 жовтня 2021 року.

Таким чином, аліменти присуджуються з 13 жовтня 2021 року.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 30 000 грн щомісячно, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Суд при розгляді позову виходить з того, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20, від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19.

Позивачем зазначено, що у зв`язку із навчанням сина в ліцеї ДП «Гранд-Ліцей», яке коштує 11 000 євро на рік та відвідуванням ним тренувань з великого тенісу вартістю 8 000 грн щомісячно, з відповідача підлягають стягненню 30 000 грн додаткових витрат на дитину.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не доведено, що навчання сина у ДП «Гранд-Ліцей» та відвідування ним тренувань з великого тенісу необхідне для розвитку здібностей дитини, не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини саме у вказаному ліцеї.

Твердження позивача про те, що відповідач протягом всього часу не надавав матеріальної допомоги, є необгрунтованими, оскільки наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов, проте позивачем не доведено, що відповідач не утримує дитину, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, передбаченими частиною першою статті 185 СК України, оскільки позивачем не доведено, що зазначені нею витрати, обумовлені розвитком здібностей дитини, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в цій частині та відмову в їх задоволенні.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення аліментів та часткове задоволення позову.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що сплачується при зверненні до суду з вказаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 113,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 91, 141, 180-184, 185, 191 СК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 113,50 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л. М. Ішуніна