Справа № 302/1100/24
Провадження № 2/302/345/24
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Керита Мар`яна Василівна до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 та була власником вказаного житлового будинку. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 , заповіту не залишала, станом на день смерті у шлюбі не перебувала, інших дітей, крім позивачки не мала. Батьки померлої, померли. Інших спадкоємців, що мають право на частку до майна померлої ОСОБА_2 , немає.

Позивачка, через представника, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої матері, однак у видачі такого їй було відмовлено, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому висловлено прохання встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , а також визнати за позивачкою право власності на спадковий житловий будинок.

Ухвалою суду від 09.08.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачки подала заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради ради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги позову.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивачки ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Нижньостуденівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 13 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 11, 13, 14).

Померла ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

За життя померла була власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з по господарської книги від 18.10.2023 № 717, технічним паспортом на житловий будинок садибного типу від 07.01.2024 (а.с. 16, 19-22).

Позивачка, через представника, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлої матері ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори від 15 липня 2024 року №113/02-31, у видачі такого позивачці було відмовлено з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та наявні розбіжності у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних відносин, оскільки «при реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата народження її матері ОСОБА_2 , зазначена ІНФОРМАЦІЯ_3 , а при реєстрації смерті ОСОБА_2 її дата народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних відносин» (а.с. 17).

Із системного аналізу пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб або за наявності інших спадкоємців і спору між ними розглядаються судами за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата народження її матері ОСОБА_2 , зазначена ІНФОРМАЦІЯ_3 , а при реєстрації смерті ОСОБА_2 її дата народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану.

Матеріалами справи підтверджено факт родинних відносин позивачки та спадкодавця.

При цьому, померла ОСОБА_2 за життя набула право власності на спірне майно, а відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 10.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування до майна померлої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 10.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 19 серпня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.