Справа № 756/9759/24
Провадження № 2-о/756/514/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Макушевої А.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

До Оболонського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 та просив строком на 5 місяців заборонити їй перебувати біля його місця проживання; наближатися на відстань менше 500 метрів до нього; дзвонити, писати або вести телефонні переговори із ним або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб; особисто або через третіх осіб розшукувати його, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися із ним та розповсюджувати щодо нього або його родини будь-яку конфіденційну або особисту інформацію іншим особам.

Заявник повідомив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який наразі розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася їх донька ОСОБА_5 . За твердженням заявника, ОСОБА_3 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а 09 липня 2024 року вчинила сварку, в ході якої застосувала до нього фізичне та психологічне насильство, за результатом чого працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, який наразі перебуває на розгляді у суді.

У судовому засіданні представник заявника додатково послалася на листування загрозливого та образливого характеру з боку ОСОБА_3 , переслідування нею ОСОБА_1 та повторну сварку 18 липня 2024 року.

Заінтересована особа заперечила проти задоволення заяви та зазначила, що в ході сварки також зазнала насильства з боку заявника, про що було скеровано відповідну заяву до органів поліції. Конфлікт із заявником був викликаний обмеженням ним можливості спілкуватися з донькою, у теперішній час цей спір вирішується у судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Постраждала особа або її представник мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 26 Закону).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону).

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Отже, підставою для видачі обмежувального припису є не лише факт вчинення домашнього насильства, а й вірогідність його продовження чи повторного вчинення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник та його представник послалися на вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 :

- протягом останніх двох років;

- 09 липня 2024 року;

- 18 липня 2024 року;

- листування образливого та загрозливого характеру, а також переслідування нею заявника.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявник не надав жодних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства протягом останніх років, а також 18 липня 2024 року, отже суд не враховує зазначені доводи під час оцінки ризиків.

Надані заявником скріншоти листування не містять ідентифікуючих ознак абонента, з яким воно відбувалося, а також не дозволяють однозначно встановити час надсилання повідомлень.

Заінтересована особа не визнала факт надсилання нею таких повідомлень, а тому відсутні підстави для врахування цих доказів. Натомість надані заінтересованою особою скріншоти листування з абонентом з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який відповідає номеру телефона ОСОБА_1 , зазначеному ним у заяві, датовані 23-26 липня 2024 року, не містять повідомлень образливого чи загрозливого характеру.

Доводи заявника про його переслідування ОСОБА_3 також не доведені у судовому засіданні, адже, як вбачається з наданих учасниками справи та досліджених у судовому засіданні відеозаписів, зафіксовані на них зустрічі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обумовлені виключено намаганням останньої побачитися з донькою і не містять ознак, які свідчили б про інші мотиви цих зустрічей, зокрема переслідування ОСОБА_1 як однієї з форм психологічного насильства у розумінні п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону.

Оцінюючи доводи заявника щодо вчинення домашнього насильства 09 липня 2024 року, суд зазначає, що протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУаАП, наразі перебуває на розгляді в суді, рішення за ним не ухвалене, а тому відсутні підстави вважати факт його вчинення ОСОБА_3 доведеним.

Крім того, як вбачається з наданих учасниками доказів (заяв про вчинення кримінального правопорушення, термінових заборонних приписів стосовно кривдника № 176532 щодо ОСОБА_1 та № 176533 щодо ОСОБА_3 від 09 липня 2024 року тощо) зазначений конфлікт був обумовлений суперечками щодо спілкування з дитиною та мав одноразовий характер. Наразі відсутні підстави допускати можливість його повторення, адже, як повідомили учасники, питання місця проживання дитини у теперішній час вирішується у судовому порядку.

Окремо суд зазначає, що вимоги заявника передбачають фактичну заборону дитині ОСОБА_5 спілкуватися та контактувати з ОСОБА_3 , адже заборона перебування біля квартири, де вона проживає, а також наближатися до ОСОБА_1 , з яким вона проживає, враховуючи її вік, фактично унеможливлює будь-який контакт доньки з матір`ю, що може призвести до порушення її права на спілкування, передбаченого ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства».

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено існування ризиків, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону, які є підставою для видачі обмежувального припису, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 263-265, 350-5 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 12 серпня 2024 року.

Суддя А.В. Пукало