р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/4240/24

№ провадження 2-о/495/264/2024

12 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Красовській А.О.

за участю:

від заявниці: не з`явилася

від заінтересованої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/4240/24

за заявою ОСОБА_1

за участю заінтересованої особи ОСОБА_2

про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

13.05.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - заявниця) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 (далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту, що має юридичне значення(а.с.1-3).

Так, заявниця просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2024 року відкрито окреме провадження по справі № 495/4240/24 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення(а.с.28-29).

Заявниця - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно із якою просила розглядати справу за її відсутності. Зазначила, що свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім цього, просила врахувати додані заяви свідків ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), які підтвердили факт того, що померла ОСОБА_3 з квітня 2007 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживала зі своєю донькою ОСОБА_1 (а.с.41-45).

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Зазначив, що заявлені вимоги ОСОБА_1 повністю визнає, не заперечує проти їх задоволення, наслідки визнання заявленних вимог відповідно до ст.206 ЦПК України відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 - мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.22).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне її майно, яке розташоване на території Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (тепер на території с. Рибальське Дівізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області). За життя померлою ОСОБА_3 , 08.09.2005 року був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Рибальської сільської ради Колісніченко Т., за реєстровим № 37, згідно якого Державний акт на право приватної власності на землю/земельну частку/ серії І-ОД №013718 на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 24.11.2002 року №454/А, ОСОБА_3 заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Заявниця зазначила, що 20.03.2024 року вона звернулася до державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить постанова державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.03.2024 року, № 197/02-31 (а.с.10).

За твердженням заявниці, її померла мати переїхала жити до неї за її зареєстрованим місцем проживанням ( АДРЕСА_1 ), оскільки з погіршеним станом здоров`я матері виникла необхідність у її щоденному сторонньому догляді. Померла ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але проживала однією сімєю та вела спільне господарство разом зі своєю донькою за адресою: АДРЕСА_1 , що документально підтверджено (а.с.19, 22).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч.2 ст.294 ЦПК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Факт встановлення юридичного значення, а саме встановлення факту постійного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 необхідно їїдля оформлення свідоцтва про право на спадщину. Встановлення зазначеного юридичного факту породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження такого факту не існує.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим її заява за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко