Справа № 690/377/24
провадження № 2/694/482/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
12.08.2024 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Сакун Д.І.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
Стислий виклад позиції позивача
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подачі заяви до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач є онукою померлої та спадкоємцем за законом. Спадкоємців які б вступили в спадщину не має, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповіти від імені померлої не посвідчувались. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 . На момент смерті бабусі позивачу було відомо про наявність інших спадкоємців, що мають пріоритет вступу в спадщину у порядку черговості, а враховуючи її правовий статус у спадкових відносинах та відсутність стосунків з іншими родичами, після поховання бабусі не зверталася до нотаріальної контори з заявою про вступ у спадщину та була впевнена що першочергові спадкоємці приймуть спадок. Вказує, що у встановлений законом строк не звернулася до нотконтори так як не є спадкоємцем першої черги. В подальшому про те, що ніхто не вступив в спадщину позивачу стало відомо лише в березні 2024 року як і про розшук наявних спадкоємців Ватутінською міською радою та початок процедури визнання спадщини відумерлою, після чого позивач відразу звернулася до нотконтори, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено в зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ватутінської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було передано за підсудністю до Звенигородського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Звенигородського районного суду від 04.07.2024 року справу прийнято до провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що є онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та спадкоємцем за законом. Вказує, що у встановлений законом строк не звернулася до нотконтори так як не є спадкоємцем першої черги та на момент смерті бабусі їй було відомо про наявність інших спадкоємців. Про те, що ніхто не вступив в спадщину дізналась в березні 2024 року, оскільки Ватутінською міською радою було розпочато процедуру визнання спадщини відумерлою. Після цього відразу звернулася до нотконтори, однак отримала відмову і звернулась до суду.
Представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі.
В силу ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, вивчивши матеріали справи та подані докази, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.05.2007 року (а.с.4).
Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дії від 11.05.2024, виданої державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори в порядку заміщення Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання відповідної заяви. (а.с.3).
Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Ватутінської міської ради від 27.03.2024 року №71 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . На день її смерті в даному будинку ніхто не проживав та не зареєстрований. (а.с.5).
Позивач ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_4 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 СК України від 20.05.2024 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 06.08.2011 року (а.с.8-10).
Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін
Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).
В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.
Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.
У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом, необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування.
При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача, щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про неподання відповідних заяв іншими спадкоємцями, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.
Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку, та доведення поважності причин пропуску строку.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а подала її лише через 17 років після смерті спадкодавця, а на підставі статті 1272 ЦК України звернулася до суду із позовом, про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що думала, що спадщину приймуть спадкоємці першої черги.
Проте, суд вважає, що позивач не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини, адже, заява могла бути подана шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори.
У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає обґрунтованих підстав, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Враховуючи тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а саме 17 років, а також, беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що позивач не довела існування об`єктивних перешкод для прийняття спадщини, а отже, не довела, що пропуск строку для прийняття спадщини відбувся з поважних причин, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Судові витрати суд залишає за позивачем.
Враховуючи викладене, на підставі ст.1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України , суд,-
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст виготовлено 12.08.2024 року о 16.45 год.

Суддя Д.І. Сакун