465/5958/24
2-з/465/138/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"19" серпня 2024 р.

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі свого представника звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій просив суд: ???накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173124;

- гараж №CLXXI на цокольному поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173491.

Заборонити державним реєстраторам, а також іншим суб?єктам, на яких покладено функції державного реєстратора вчиняти будь-які реєстраційні дії з об?єктами нерухомого майна, а саме:

??- квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв. м. реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173124;

-??гаражем №CLXXI на цокольному поверсі, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173491.

В обґрунтування заяви зазначає, що 03 листопада 2015 року ОСОБА_4 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв.м. Згодом, 14 вересня 2016 року також придбала гараж №CLXXI на цокольному поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м.

У липні 2017 року ОСОБА_4 (дарувальник) разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (обдаровувані) уклали договір дарування квартири АДРЕСА_3 від 07.07.2017 та договір дарування гаража № 1296 від 07.07.2017.

У листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , третя особа ОСОБА_8 , про визнання удаваними договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 07.07.2017 та договору дарування гаража №1296 від 07.07.2017, визнання цих договорів договорами купівлі-продажу, які, в свою чергу, визнати недійсними.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року у справі №465/6554/19 позов ОСОБА_4 було задоволено повністю.

Рішення суду було оскаржене ОСОБА_9 до Львівського апеляційного суду. Постановою Львівського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишено без задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року залишено без змін.

Постанова Львівського апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття - 26 грудня 2022 року, як наслідок, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв.м. та гараж №CLXXI на цокольному поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв.м. повернулась у власність ОСОБА_4 .

На погоджуючись з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року та постановою Львівського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року у справі №465/6554/19 ОСОБА_9 у встановленому ЦПК України порядку звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду.

В свою чергу, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що постанова Львівського апеляційного суду у справі N?465/6554/19 набрала законної сили в день її прийняття - 26 грудня 2022 року, продала 05 травня 2023 року спірні квартиру та гараж ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі N?465/6554/19 касаційну скаргу ОСОБА_9 задоволено, рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 , про визнання правочинів удаваними, відмовлено.

Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Отже, квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв. м. та гараж №CLXXI, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м., повинна належати на праві власності у рівних частках (по частки квартири та частки гаража) ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , однак вибули з власності позивачки поза її волею.

Вказане і стало підставою звернення до суду з позовною заявою.

Таким чином, дана заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову, предметом якого є витребування майна (квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 91,2 кв. м. та гаража №CLXXI, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м.) з чужого незаконного володіння ( ОСОБА_3 ).

Тобто ОСОБА_3 на даний час є володільцем квартири та гаража.

У позивачки є підстави вважати, що відсутність забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони державним реєстраторам, а також іншим суб?єктам, на яких покладено функції державного реєстратора, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних квартири та гаража дозволить ОСОБА_3 продати або будь-яким іншим чином відчужити дане майно. А в подальшому така ситуація унеможливить виконання рішення суду, що стосується витребування майна з чужого незаконного володіння.

Забезпечення позову у вигляді накладення арешту та встановлення заборони щодо спірного майна не є занадто обтяжливим, не створює надмірних обмежень, а з огляду на предмет спору та суть позовних вимог, адекватно відповідатиме завданню забезпечення позову та унеможливить зловживання правами у разі відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору, на третіх осіб, з метою унеможливлення виконання рішення суду.

Також в заяві про забезпечення позову вказано, що заявник пропонує застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 1000 грн. єдиних витрат, які відповідач може понести у випадку забезпечення позову, і які покриють видатки відповідача щодо звернення до суб`єктів реєстраційної діяльності за вчиненням реєстраційних дій при скасуванні арешту майна.

Відповідно до положень ч.1ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом позову є витребуваннямайна з чужого незаконного володіння, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173124 та гаража №CLXXI на цокольному поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173491.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 91,2 кв.м., та гараж CLXXI, загальна площа 47,3 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, б. 100і.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

З урахуванням підстав та змісту заяви, надавши оцінку відповідності виду заходу забезпечення вимогам заяви, балансу інтересів сторін, враховуючи вимоги щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд вважає достатнім вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора вчиняти будь-які реєстраційні дії зі спірними об`єктами нерухомого майна, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Указаний вид забезпечення позову узгоджується з предметом та підставами позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

При цьому, вжиття указаного виду забезпечення позову не порушує права власника спірного майна щодо користування цим майном та лише обмежує право вільного розпоряджання таким нерухомим майном, залишаючи при цьому права володіння та користування на час розгляду справи.

Водночас цей захід унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, вчинення нотаріальних та реєстраційних дій щодо спірної квартири та спірного гаража , тому відсутня потреба у додатковому забезпеченні позову шляхом накладання арешту на спірне майно, а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Щодо зустрічного забезпечення.

Разом з тим, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Окрім цього, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення надавши докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

А тому, керуючись ст.ст.149-153,261,353,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову -задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам, а також іншим суб?єктам, на яких покладено функції державного реєстратора вчиняти будь-які реєстраційні дії з об?єктами нерухомого майна, а саме:

??- квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв. м. реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173124;

-??гаражем №CLXXI на цокольному поверсі, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 і, загальною площею 47,3 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, реєстраційний номер речового права №50173491 до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі №465/5958/24.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ч. 2ст. 261 ЦПК Україниу хвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя Мартьянова С.М.