РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року

м.Харків

Справа №642/3037/24

Провадження №2-о/642/67/24

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Кайдалової Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

31.05.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без шлюбу, в якій вона просить суд встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, пов`язаних спільним побутом, взаємними правами та обов`язками в період часу з 01 серпня 2003 року до 03 лютого 2023 року.

Заява обґрунтована тим, що 21.11.1987 заявник ОСОБА_1 (в дівочості ОСОБА_1 ) та її чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході відбиття військовій агресії рф проти України, зареєстрували шлюб та стали проживати сім?єю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де були разом і прописані. У шлюбі народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

15.06.1995 рішенням Ленінського районного суду м.Харкова суду шлюб між заявником ОСОБА_1 та загиблим ОСОБА_3 було розірвано.

Проживши декілька місяців окремо, заявник та її загиблий чоловік ОСОБА_3 зрозуміли, що їх розлучення це помилка, що вони не можуть жити один без одного та відновили шлюбні стосунки, однак вирішили не реєструвати шлюб офіційно.

За час проживання однією сім?єю без офіційної реєстрації шлюбу, подружжя разом виховувало сина ОСОБА_5 , надавали взаємну допомогу один одному, вели спільний бюджет, мали спільне харчування, за спільні кошти купували майно для спільного користування, приймали спільну участь у витратах, разом відпочивали.

Також, за час проживання однією сім?єю без офіційного шлюбу, в серпні 2007 року подружжя придбало двокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, за час проживання однією сім?єю без офіційного шлюбу, в лютому 2015 року, подружжя придбало легковий автомобіль VOLKSWAGEN VENTO синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 право власності на автомобіль було оформлене на загиблого ОСОБА_3 , а право керування надано сину - ОСОБА_2 .

Оскільки попередня офіційна реєстрація шлюбу була невдалою, то сторони постійно відкладали нову офіційну реєстрацію шлюбних стосунків.

05.10.2022 чоловіка заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було мобілізовано до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 12.08.2022 №574/2022 «Про загальну мобілізацію» та з 23.10.2022 він проходив службу на посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 загинув внаслідок вибухової травми, отримавши осколкові поранення декількох ділянок тіла під час бойових дій в м. Бахмут Донецької області, про що заявника ОСОБА_1 , як дружину, сповістило керівництво ІНФОРМАЦІЯ_6 .

10.02.2023 заявник ОСОБА_1 організувала поховання - ОСОБА_3 , отримала довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, свідоцтво про поховання.

08.04.2024 керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_6 , заявнику ОСОБА_1 , як дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , було передано орден «За мужність» 3 ступеня НОМЕР_18, орденська книжки НОМЕР_4 , яким було нагороджено її загиблого чоловіка ОСОБА_3 (посмертно) відповідно до Указу Президента України №578 від 12.09.2023.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з загиблим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу з 01.08.2003 до 03.02.2023 заявнику необхідно для отримання одноразової грошової допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду Харківської області від 04.06.2024 заяву ОСОБА_1 заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які 13.06.2024 усунуто (а.с.96-111).

Ухвалою Ленінського районного суду Харківської області від 18.06.2024 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та відкрито окреме провадження у зазначеній цивільній справі (а.с.112-113).

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні 11.07.2024 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що вона перебувала у шлюбі разом з померлим ОСОБА_3 , 1968 року народження, з 1987 року, у шлюбі народилась дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.07.1995 шлюб між ними було розірвано, але вони продовжували мешкати разом, так як кохали один одного. В період цивільного шлюбу вони придбали разом квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , легковий автомобіль VOLKSWAGEN VENTO синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 право власності на автомобіль було оформлене на загиблого ОСОБА_3 , але право керування надано сину - ОСОБА_2 .

05.10.2022 ОСОБА_3 добровільно вступив до лав Збройних сил України для захисту Батьківщини. З 23.10.2022 він проходив службу на посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 цивільний чоловік ОСОБА_3 загинув внаслідок вибухової травми, отримавши осколкові поранення декількох ділянок тіла під час бойових дій в м. Бахмут Донецької області, про що її як дружину сповістило керівництво ІНФОРМАЦІЯ_6 . 10.02.2023 вона організувала поховання ОСОБА_3 , отримала довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, свідоцтво про поховання.

08.04.2024 керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_6 , їй як дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , було передано орден «За мужність» 3 ступеня № НОМЕР_5 , орденська книжки НОМЕР_4 , яким було нагороджено її загиблого чоловіка ОСОБА_3 (посмертно) відповідно до Указу Президента України №578 від 12.09.2023.

В судове засідання 13.08.2024 ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити її заяву про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.149).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , просить її задовольнити (а.с.123-124).

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 (а.с.150-153).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю заінтересованих осіб.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» ( Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні 11.07.2024 були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою та сусідкою заявника ОСОБА_1 та її покійного чоловіка ОСОБА_3 , знайома з ними більше 30 років. Зазначила, що ОСОБА_1 жили разом із померлим ОСОБА_3 з 1987 року, мають спільну дитину - ОСОБА_2 , навіть не знала, що вони офіційно розлучені, так як завжди були разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сім`ї ОСОБА_12 , знає їх з дитинства. Вважала, що вони перебували в офіційному шлюбі, завжди були разом на свята, відпочивали також разом, мають спільну дитину - ОСОБА_2 Сприймала завжди їх як родину.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_1 . З чоловіком ОСОБА_3 одружились ще в 1987 році, жили разом завжди, ніхто навіть не знав, що вони були офіційно розлучені. Мають сина - ОСОБА_2 . За час шлюбу придбали спільне майно, усі свята проводили разом. Чоловік ОСОБА_13 працював водієм на швидкій допомозі, добровільно пішов захищати Батьківщину.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є мамою заявника ОСОБА_1 . Вказала, що заявник перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 з 1987 року до його смерті в 2023 році. Під час шлюбу придбали квартиру, машину, у них був загальний побут. У 2022 році ОСОБА_3 пішов на війну, а в 2023 загинув. Військова частина сповістила про смерть ОСОБА_3 . заявника ОСОБА_1 , вона його поховала.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком заявника ОСОБА_14 . Вказав, що заявник перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 з 1987 року до його смерті в 2023 році. За час шлюбу придбали спільне майно, а саме: машину та квартиру. Мають спільну дитину - ОСОБА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19).

Відповідно до копії рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.06.1995 у справі №2-636/95 та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 26.04.2023 Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (повторно), шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 17-18).

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_8 від 04.10.2022, ОСОБА_3 05.10.2022 мобілізовано до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 12.08.2022 №574/2022 «Про загальну мобілізацію», з 23.10.2022 він проходив службу на посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_8 (а.с. 24-26).

Відповідно копії сповіщення сім?ї № 740 від 06.02.2023, ОСОБА_1 , як дружину повідомлено, що молодший сержант ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в н.п. Бахмут Донецької області (а.с.12).

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №87 від 06.02.2023, причиною смерті ОСОБА_3 є ушкодження внаслідок дій, від інших вибухів та осколків, які отриманні під час бойових дій, передбачених законом, та воєнних операцій (а.с.13).

В копії довідки про причину смерті (до форми №106/о №87, видається до поховання), зазначена причина смерті - інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Вибухова травма (а.с.14).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 14.02.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

Відповідно до копії свідоцтва про поховання № НОМЕР_10 від 10.02.2023, ОСОБА_3 похований 10.02.2023 на кладовище за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16).

Як вбачається із копії протоколу передачі державної нагороди України та документа про нагородження сім`ї нагородженого від 08.04.2024, орден «За мужність» ІІІ ступеня № НОМЕР_5 , загиблого ОСОБА_3 передано його дружині ОСОБА_1 (а.с.88-89).

Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого 11.08.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовніром Я.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали разом квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.45).

Відповідно до копії реєстрації права власності на нерухоме майно від 30.08.2007, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності по 1/2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 46).

Згідно копії довідки ділянки №29 Ленінської філії КП «Жилкомсервіс» встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 12.09.2007 мешкають разом за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.47).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 , транспортний засіб «Volkswagen Vento», державний номерний знак « НОМЕР_12 » придбаний 26.02.2015 та належить ОСОБА_3 (а.с. 48).

Також судом в судовому засіданні досліджено фотографії, надані заявником на підтвердження факту постійного проживання чоловіка та дружини однією сім?єю без реєстрації шлюбу (а.с.50-87).

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» «Одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі №544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вищевказаних вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 у період 01 серпня 2003 року до 03 лютого 2023 року.

Факт спільного проживання однією сім`єю заявника ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період після припинення останніми шлюбних відносин, а саме, в період з 01 серпня 2003 року по 03 лютого 2023 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 , заявник зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в період з 01 серпня 2003 року по 03 лютого 2023 року однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заявлені вимоги підлягають задоволеню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_9 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, пов`язаних спільним побутом та взаємними правами та обов`язками, в період часу з 01 серпня 2003 року до 03 лютого 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_13 , РНОКПП НОМЕР_14 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_15 , РНОКПП НОМЕР_16 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_17 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складно 13.08.2024.

Суддя Наталя Петрова