справа №932/8836/23
провадження №2/932/2467/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів: ОСОБА_3 ,

представника відповідача та третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про встановлення факту проживання у житловому приміщенні без реєстрації, визнання відмови в приватизації квартири неправомірною, визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У позові позивачі просять:

- визнати безпідставною відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради передати у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 ;

- встановити факти проживання ОСОБА_1 з 20.11.2001 по 14.08.2007 та ОСОБА_2 з 01.11.2007 по 13.03.2008 за вказаною адресою;

- зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради оформити приватизацію вказаної квартири за позивачами.

Ухвалою судді Овчиннікової О.С. від 06.10.2023 відкрито загальне позовне провадження.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, ухвалою від 05.06.2024 справу прийнято до провадження суддею Цитульським В.І. та призначено підготовче засідання на 25.06.2024.

Ухвалою суду від 25.06.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.08.2024.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивачі зазначають, що ОСОБА_1 в листопада 2001 року, на підставі виданого ордеру вселився у квартиру АДРЕСА_1 , проте місце проживання там зареєстрував лише у 2007 році. З 01.11.2007 у цій квартирі почала проживати ОСОБА_2 , а 13.03.2008вона зареєструвала місце такого проживання. Позивачі мають намір приватизувати квартиру, проте їм було відмовлено з підстав не засвідчення копії ордеру належним чином, відсутності згоди на обробку персональних даних та відсутність доказів проживання та невикористання житлових чеків ОСОБА_1 з 20.11.2001 по 14.08.2007 та ОСОБА_2 з 01.11.2007 по 13.03.2008.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому вказано, що відмовою у надання адміністративної послуги було ненадання позивачами усіх передбачених документів. Відмова відповідача не позбавляє можливості позивачів звернутися повторно із заявою про приватизацію. Позивачам не було відмовлено у приватизації квартири тому не було порушено їхніх прав. Вимога про зобов`язання відповідача зробити конкретні дії не може бути задоволена, оскільки це втручання у дискреційні повноваження відповідача.

Третьою особою надано письмові пояснення, мотиви яких зводяться до ненадання позивачами органу приватизації усіх необхідних документів. Також вказано про можливість повторного звернення до органу приватизації.

Позивачами надано відповідь на відзив, мотиви якого фактично повторюють доводи позовної заяви.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві та поясненнях.

Обставини, встановлені судом.

12.07.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська від 19.10.2001 №710 ОСОБА_1 надано квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачами надана до суду копія ордеру на зайняття вказаної квартири від 23.10.2001.

У листах КП «Жилсервіс-2», яке є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , та Адміністрації Шевченківського району вказано про неможливість надати належно завіреної копії вказаного ордеру.

Місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано: з 24.11.1987 по 20.11.2001 в будинку АДРЕСА_3 ; з 14.08.2007 і до тепер у квартирі АДРЕСА_1 .

Місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано: з 17.12.1976 по 31.10.2007 у квартирі АДРЕСА_4 ; з 13.03.2008 і до тепер у квартирі АДРЕСА_1 .

Викладене підтверджується копіями паспортів громадянина України позивачів, довідкою про склад сім`ї за останнім місцем проживання, листом Відділу обліку проживання фізичних осіб, листами виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області.

Факт проживання позивачів у квартирі АДРЕСА_1 (в строки вказані у позові) підтверджено показами допитаними у якості свідків позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 .

Із листа КП «Дніпровське МБТІ» ДМР від 12.10.2021 вбачається відсутність реєстрації за позивачами права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

22.06.2022 позивачі звернулися до органу приватизації із заявою про передання квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність.

За результатами розгляду вказаної заяви Департамент житлового господарства повідоми про відсутність усіх необхідних документів, зокрема: не засвідчення копії ордеру належним чином, відсутності згоди на обробку персональних даних та відсутність доказів проживання та невикористання житлових чеків ОСОБА_1 з 20.11.2001 по 14.08.2007 та ОСОБА_2 з 01.11.2007 по 13.03.2008.

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 2 576,64 грн.

Законодавство, що застосовано судом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно ч.3 ст.8 вказаного закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за №109/17404 громадянин подає до органів приватизації такі документи, зокрема: копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Згідно п.23 вказаного Положення орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Згідно висновків, викладених у рішенні ВС від 28.05.2020 у справі №826/17201/17 суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документів, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі N 483/731/19.

Висновки суду.

Законодавство передбачає зокрема, що орган приватизації має прийняти рішення щодо приватизації в місячний строк з дня одержання відповідної заяви. Таке рішення може бути або про передачу жилих приміщень у власність громадян або про відмову у приватизації. Вчинити будь-яких інших дій чи прийняти інших рішень орган приватизації не вправі.

Із листа відповідача, який є органом приватизації, вбачається, що відповідачем не прийнято рішення про передачу жилих приміщень у власність громадян, а із його змісту вбачається відмова позивачам у приватизації житла.

Зважаючи на «принцип належного урядування» та описаним вище висновком Верховного Суду, суд обмежується аналізом тих обставин, що зазначені в листі відповідача.

Позивачами надано копію ордеру на зайняття квартири АДРЕСА_1 . Видання такого ордеру підтверджується рішенням про надання вказаної квартири позивачу (на підставі якого було видано ордер) та фактом реєстрації у такій квартирі місця проживання позивачів (що було б неможливим без ордеру).

Відтак у суду не виникає сумніву щодо правомірності вселення позивачів у вказану квартиру.

Наданими суду доказами в сукупності підтверджується факт проживання позивачів у вказаній квартирі протягом строку до якого вказав зауваження відповідач. Зокрема це підтверджується показами свідків, які узгоджуються із наданими письмовими доказами щодо дати надання квартири позивачу, дат зняття із реєстрацій за попередніми місцями проживання, відсутності реєстрації місця проживання у цей період та подальша реєстрація позивачів у вказаній квартирі.

Відтак суд вважає доведеним факт проживання позивачів у квартирі АДРЕСА_1 у строк про який вони вказують у позові.

При цьому вбачається очевидним що за цей період позивачі не використовували права на приватизацію щодо квартири, адже саме з метою її приватизації подано позов у даній справі.

Не надання згоди на обробку персональних даних не може позбавити права на приватизацію. Крім того такий недолік може бути усунуто в межах процедури приватизації.

Заперечення відповідача та третьої особи спростовуються описаним вище висновками та висновками Верховного Суду, які наведені вище (в т.ч. й щодо дискреційних повноважень).

За вказаних обставин позов підлягає задоволенню в частині визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

В частині встановлення фактів проживання позивачів за певною адресою, то такі обставини встановлені у мотивувальній частині рішення та не потребують дублювання у резолютивній, вони не є ефективним способом захисту прав позивачів у даній справі.

Зважаючи на задоволення позову, із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради задовільнити частково.

Визнати безпідставною відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради передати у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради оформити приватизацію квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути із Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2 147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 15.08.2024.

Суддя: В.І. Цитульський