ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6183/24 Справа № 210/2689/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Бортник В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №210/2689/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович, про захист порушеного права на житло,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Арешт вказаної квартири було накладено за заявою про забезпечення позову позивача ОСОБА_7 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., про захист порушеного права на житло.

17 травня 2017 року судом було ухвалено рішення у вказаній справі, яким вимоги позивача були задоволені частково, визнано недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу квартири, а також скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру, зареєстровану за ОСОБА_4 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року зазначене рішення суду залишене без змін.

Квартира АДРЕСА_2 з вказаною адресою належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування. В даному випадку договір дарування квартири від 30 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., не було визнано недійсним. Віндикаційного позову про витребування майна з чужого володіння до них позивачем не пред`являлось з моменту набрання вищевказаним рішенням суду законної сили. Зазначають, що близько п`яти років позивач не цікавиться власною справою, не намагається відновити свої, нібито порушені права. Крім того, зазначають, що після набрання законної сили рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року позивач так і не пред`явив його до виконання у відповідний орган державної виконавчої служби. Посилаючись, на тимчасовий характер заходів забезпечення позову, зазначають, що вжиті ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року заходи забезпечення позову наразі суперечать засадам цивільного судочинства в цілому та інституту застосування забезпечення позову окремо. Зазначають, що неможливо виправдати таке тривале забезпечення виконання рішення суду, оскільки позивач не проявляє жодної активності у справі. Тому, на думку заявників, виникає необхідність скасування останніх.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач вже близько восьми років не цікавиться справою та не вживає жодних процесуальних дій для виконання рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року. Заходи забезпечення позову накладені в межах даної справи становлять невиправданий та надмірний тягар. Посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у задоволенні заяви, на відсутність доказів на підтвердження зміни обставин, які зумовили застосування заходів забезпечення позову не відповідає обставинам справи, оскільки станом на зараз очевидно, що юридичної зацікавленості у даній справі позивач не має, адже не вживає жодних дій для реалізації рішення суду по суті спору. Вважають, що суд першої інстанції помилково не врахував доводи заявників про надмірний строк дії заходів забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості поданої заяви про скасування заходів забезпечення позову. При цьому рахував, що доводи відповідачів у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову зводяться лише до того, що позивач не звертався з віндикаційним позовом про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння. Вказані доводи суд першої інстанції не прийняв, оскільки вони не є підставою для скасування арешту на спірну квартиру.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в червні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., про захист порушеного права на житло. (т. І, а.с. 1-4)

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року заяву позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 . (т. І, а.с. 92)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., про захист порушеного права на житло задоволено частково. Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 17 жовтня 2005 pоку, укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріальною округу Дацко Я.О., зареєстрований в реєстрі №15449. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_3 , зареєстровану за ОСОБА_4 (т. ІІ, а.с. 11-15, т. ІІІ, а.с.26-32)

Згідно ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Отже, заходи забезпечення позову за своєю правовою суттю є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За змістом частини 6 статті 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Крім того, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову.

Виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 17 жовтня 2005 pоку, укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріальною округу Дацко Я.О., зареєстрований в реєстрі №15449. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_3 , зареєстровану за ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилалися на те, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 обмежує їх у здійсненні права власності шляхом вільного володіння та розпорядження нею на власний розсуд, тривале забезпечення позову становить для них надмірний тягар.

Відповідно до вимог процесуального закону клопотання про скасування заходів забезпечення позову має бути вмотивованим.

Суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доводів, викладених в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених законом, для скасування вжитих судом заходів забезпечення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішення суду на даний час не виконано, і, відповідно, скасування вжитих судом заходів забезпечення може призвести до вчинення дій, що ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Враховуючи, що доводи заяви про скасування заходів забезпечення позову не знайшли своє підтвердження, а заявником не надано нових доказів на підтвердження того, що потреба в забезпеченні позову відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених статтею 158 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування такого заходу забезпечення позову, застосованого судом на підставі ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року.

Відповідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста