ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/639/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Дарницький районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Котенко Р. В.,

при секретарі Потапенко Т. М.,

за участі: заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої сторони ОСОБА_2 адвоката Дрозд Ірини Владиславівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2024 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу обмежувального припису, у якій заявниця просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав:

1) заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати постраждалої особи ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_2 будь-яке спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_3 в тому числі через третіх осіб.

Заява обґрунтована наступним. Заявниця є бабусею і опікуном неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , якій наданий статус дитини-сироти, оскільки її матір (дочка заявниці) померла, а запис про батька дитини зроблений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У квартирі АДРЕСА_2 , де вона проживає з онукою, також проживає інша її дочка - ОСОБА_2 разом зі своєю родиною. Заявниця ззначає, що після смерті матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вчиняє домашнє насильство стосовно ОСОБА_3 , зокрема цькує, ображає, принижує, висловлюється нецензурною лайкою, неодноразово завдавала фізичного болю, не поважає особистий простір дитини, може вриватися у її кімнату та вчиняти скандал, сварити дитину з будь-яких підстав. Такі протиправні дії спричиняються дитині фізичний та моральний біль і страждання. Зазначає, що з цього приводу ОСОБА_2 неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Зокрема, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2023 у справі № 753/22470/23 ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2024 постанова Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2023.

Окрім того, заявниця зазначає, що з метою захисту своєї онуки від домашнього насильства, яке вчиняє ОСОБА_2 , вона зверталась за допомогою до Дарницького районного в місті Києві Центру соціальних служб.

Враховуючи, що притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не дали позитивного результату, а ситуація в родині погіршилася, що впливає на емоційний стан її онуки ОСОБА_6 та може призвести до поведінкового розладу та нестабільного емоційного стану, вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Ухвалою від 08.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 12.08.2024. Залучено до участі у цивільній справі Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації, зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити явку неповнолітньої ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 12.08.2024 у присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала суду пояснення, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 разом зі своїм братом - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , своєю тіткою ОСОБА_2 , чоловіком ОСОБА_2 та їх малолітнім сином ОСОБА_8 . Її бабуся ОСОБА_1 наразі проживає окремо, але періодично до них приїжджає. У неї і у брата ОСОБА_9 є окремі кімнати, ОСОБА_2 зі своєю родиною, відповідно, також проживає в окремій кімнаті. Пояснила, що у них у родині тривалий час існує конфлікт, зокрема між її бабусею ОСОБА_1 і між ОСОБА_2 , між ОСОБА_2 і нею, між ОСОБА_2 і її братом ОСОБА_9 . Кофлікти почалися ще за життя її матері, але після смерті матері ці конфлікти посилились. Так, ОСОБА_2 постійно вчиняються скандали, в основному на побутовій основі, зокрема, через невчасно помитий посуд або неприбрані місця загального користування тощо. ОСОБА_10 пояснила, що дійсно вона інколи не може зробити певні хатні справи у той час, коли забажає її тітка ОСОБА_2 через те, що або навчається у коледжі або пізно повертається з роботи з ресторану « ОСОБА_11 », де вона працює помічником офіціанта. Разом з тим, вона завжди намагалась спокійно врегулювати зі своєї тіткою побутові питання, однак ОСОБА_2 завжди все доводила до сварки. Під час сварок ОСОБА_12 - ОСОБА_5 кричить на неї, ображає, порівнює її з померлою матір`ю у поганому сенсі. Окрім того, не дивлячись на те, що у кожного з мешканців квартири є окрема кімната, ОСОБА_2 може безпідставно вриватися у її кімнату та вчиняти скандали, чим порушує її особистий простір та завдає їй психологічного болю. Через такі обставини вона постійно почуває себе пригніченою, втомленою, постійне емоційне напруження заважає їй нормально вчитися. Також ОСОБА_10 зазначила, що в останній час фізичного насилля зі сторони ОСОБА_2 щодо неї не відбувалось, проте раніше, зокрема у 2023 році, ОСОБА_2 застосовувала проти неї фізичну силу, а саме побила її. Заявниця зазначає, що неодноразово намагалась поговорити з ОСОБА_2 та налагодити з нею нормальні стосунки, проте їй це не вдалося. ОСОБА_12 - ОСОБА_5 , зі своєї сторони, своїми діями постійно провокує конфліктні ситуації, у тому числі пише до Національної поліції України заяви про притягнення ОСОБА_6 та її брата ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, у яких викладає факти, яких насправді не було. Переїхати з братом в окрему квартиру, зокрема, в ту, де мешкає її бабуся, не вбачає можливим, оскільки квартира однокімнатна, має маленьку площу, що унеможливлює їх розміщення разом, тому вона вимушена залишатись проживати у квартирі АДРЕСА_2 . Відтак, аби припинити неправомірну поведінку ОСОБА_2 щодо неї та попередити завдання їй домашнього насилля зі сторони ОСОБА_2 у майбутньому, вона підтримує заяву про видачу обмежувального припису стосовно її тітки ОСОБА_2 , подану її бабусею ОСОБА_1 . Бажає, щоб судовим рішенням наказали припинити будь-яке спілкування ОСОБА_2 з нею, щоб ОСОБА_2 залишила її у спокої.

Після надання пояснень ОСОБА_13 , у судовому засіданні 12.08.2024 представник ОСОБА_2 адвокат Дрозд І. В. заявила клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні з метою підготовки нею для захисту прав ОСОБА_2 , оскільки вона була призначена представником для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у день судового засідання - 12.08.2024, що підтверджується дорученням № 004-2603327, виданим 12.08.2024 Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги.

Клопотання адвоката Дрозд І. В. було задоволено, у судовому засіданні оголошено перерву до 13.08.2024.

У судове засідання 13.08.2024 не з`явився представник заінтересованої особи Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації, повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Керуючись ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, відповідно до якої неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, суд постановив продовжити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації.

До початку судового засідання від представника ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на заву про видачу обмежувального припису з додатками, якими вона категорично заперечує проти задоволення заяви. Зазначає, що інше житло у ОСОБА_2 та її сім`ї відсутнє, фінансової можливості орендувати інше житло у родини відсутні, відтак, родина ОСОБА_2 вимушена проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю (заявницею) та племінницею (дитини, в інтересах якої подана заява). При цьому зауважує, що порядок користування кватирою між мешканцями не визначений і виходячи з площі квартири та плану розташування кімнат, користування квартирою так, щоб члени сім`ї не наближались один до одного або кімнат, в яких вони проживають, неможливий. Тому вважає, що заборона ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі не відповідає умовам проживання сім`ї та розмірам квартири та порушить право на проживання та користування квартирою не тільки ОСОБА_2 , а й її малолітньої дитини. Разом з тим, представник зазначила, що у сім`ї дійсно постійно виникають конфлікти й сварки, проте діти втягнуті у них через конфлікт заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зауважує, що у ОСОБА_2 не було та немає намірів вчиняти домашнє насилля проти дітей, докази систематичного вчинення домашнього насильства суду не надані, ОСОБА_2 фактично змушена захищати себе від неадекватної поведінки матері, яка також притягалась до адміністративної відповідальності. Вважає, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є кривдником, відтак підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

У судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву. Пояснила, що в їх родині тривалий час існує конфлікт, постійно відбуваються сварки, через що часто викликаються представники Національної поліції України. Зазначила, що її донька ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки з її онукою ОСОБА_13 на побутовій основі, під час яких кричить на ОСОБА_6 , ображає її, на що ОСОБА_6 дуже емоційно реагує, плаче. З метою уникнення зустрічі зі своєю тіткою ОСОБА_12 - ОСОБА_5 . ОСОБА_6 інколи навіть не виходить на кухню, щоб повечеряти, де до пізньої години може перебувати ОСОБА_2 зі своєю родиною. Зазначає, що після притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за домашнє насилля по відношенню до її онуки, вона все одно продовжує вчиняти дії, спрямовані на завдання психологічного болю дитини. У зв`язку із постійним емоційним напруженням ОСОБА_6 через ці конфліктні ситуації, за рекомендацією соціальної служби, ОСОБА_6 відвідує психолога.

У зв`язку із зазначеним, щоб попередити конфлікти і вчинення домашнього насилля щодо онуки у майбутньому, вона вирішила подати цю заяву до суду. При цьому зазначає, що заяву складав адвокат, але вона розуміє, що виконати припис про заборону ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати постраждалої особи ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі буде неможливо через площу квартири та розташування у ній кімнат.

Щодо письмових заперечень ОСОБА_2 та доданих до них документів ОСОБА_1 пояснила, що документи здебільшого не стосуються справи, оскільки підтверджують наявність лише конфлікту між нею та ОСОБА_12 - ОСОБА_5 .

Вважає, що поведінка дочки ОСОБА_2 спрямована на те, аби її звільнили від повноважень опікуна неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона була здивована поданою до суду заявою про видачу щодо неї обмежувального припису, оскільки останнім часом у неї з ОСОБА_13 конфліктів не було. Зазначила, що ОСОБА_6 дуже гарно ставиться до її малолітнього сина ОСОБА_8 і вона не забороняє їх спілкування, що підтверджує те, що між нею та ОСОБА_6 наразі існують нормальні стосунки. Разом з тим, ОСОБА_12 - ОСОБА_5 підтвердила, що дійсно в їх родині існує конфлікт між нею та її матір`ю ОСОБА_1 , а її племінники ОСОБА_6 та ОСОБА_14 вимушено втягнуті у цей конфлікт. Зазначила, що у минулому році у неї виникали сварки з ОСОБА_6 через побутові питання, але при цьому у неї був лише намір підтримувати у квартирі чистоту та порядок, тому не вважає це проявом домашнього насилля. Зазначала, що і ОСОБА_1 і ОСОБА_13 проти неї вчинялись неправомірні дії, у зв`язку із чим вона зверталась із відповідними заявами до Національної поліції України. Вважає, що особою, яка провокує всі сварки між нею та ОСОБА_6 є заявниця ОСОБА_1 , яка настроює дітей проти неї та маніпулює ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , зокрема, з огляду на те, що вони від неї фінансово залежні. Вважає, що ціллю матері є її виселення з квартири. Просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Дрозд І. В. підтримала свої заперечення на заяву про видачу обмежувального припису. Ще раз зауважила, що заборона ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі неможлива через планування квартири та її площу, а також через те, що це порушить права, преш за все, малолітньої дитини ОСОБА_2 , яка проживає у цій квартирі, оскільки у разі встановлення такого припису існує ризик неможливості користування кухнею у певний час для годування дитини та іншими місцями загального користування тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст.і 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку на який видається обмежувальний припис належить до компетенції суду.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між заінтересованою особою ОСОБА_2 та неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , в інтересах якої подана заява про видачу обмежувального припису опікуном та бабусею ОСОБА_1 , існує конфлікт, який триває протягом значного часу та який посилився після смерті матері ОСОБА_3 . Між заінтересованою особою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складалися неприязнені стосунки, які знайшли своє відображення у вчиненні ОСОБА_2 психологічного насильства відносно ОСОБА_3 . Конфлікт тривалий час існує також між опікуном неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та заінтересованою особою ОСОБА_2 , які є між собою матір`ю та дочкою.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи та наявними у матеріалах справи доказами.

Так, з листа Дарницького районного в м. Києві Центру соціальних служб від 11.04.2024 № 01-11/Г-15 вбачається, що сім`ї надається соціальна послуга «Соціальний супровід сімей/осіб, у яких виховуються діти-сироти і діти, які позбавлені батьківського піклування» у зв`язку із складними життєвими обставинами, чинником яких серед іншого є вчинення домашнього насильства по відношенню неповнолітніх дітей з боку їх тітки - ОСОБА_2 . Конфлікти продовжуються багато років, вони є затяжними та з кожним роком посилюються. При цьому зі спостережень спеціалістів ОСОБА_15 вбачається, що емоційний стан у неповнолітніх дітей пригнічений, а загрози покарання від тітки породжують страх та тривогу, у зв`язку із чим у дітей є ризик виникнення поведінкових розладів та нестабільності емоційного стану.

Вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_3 підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2023 у справі № 753/22470/23, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2024, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення по відношенню ОСОБА_3 домашнього насильства, що знайшло своє відображення у завданні постраждалій фізичного та психологічного болю, та накладено стягнення у виді штрафу.

При оцінці наявних у матеріалах справи доказів, суд також бере до уваги пояснення, надані 05.04.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 старшому інспектору СПДН ВП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, лейтенанту поліції ОСОБА_16 , що свідчить про продовження конфліктної ситуації між заінтересованою особою ОСОБА_2 та неповнолітньою дитиною ОСОБА_13 .

Проте, при ухваленні рішення, суд не бере до уваги надані заявницею три фотографії на підтвердження своїх тверджень, що ОСОБА_2 періодчино та навмисно створює безлад у кімнаті ОСОБА_6 , оскільки із цих фотографій суд не може достовірно встановити, що речі, одяг, сміття тощо у кімнаті були розкидані саме ОСОБА_2 .

Оцінюючи надані ОСОБА_2 письмові докази, зокрема постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2024 у справі № 753/146/24 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із малозначністю діяння, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2024 у справі № 753/12638/24 про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_1 від 13.08.2023, 04.01.2024, талон-повідомлення єдиного обліку № 41568 від 12.08.2024 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, згідно якого 08.08.2024 до ЧЧ Дарницького УП ГУНП в м. Києві від ОСОБА_2 надійшла заява про вжиття заходів щодо її матері ОСОБА_1 , яка вчинила домашнє насилля, лист Дарницького УП ГУ НП у м. Кєві від 28.06.2024 № 92694-2024 про складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно матері ОСОБА_1 , лист Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 02.06.2023 № 101-101/К-1050-1137, лист Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25.10.2022 № 101/46/К-899-185 про розгляд звернень ОСОБА_2 , суд доходить висновку, що зазначені докази свідчать про наявність у родині стійкого конфлікту, ймовірного вчинення домашнього насилля ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 , проте не спростовують доводів як заявниці ОСОБА_1 так і самої постраждалої ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 діянь, що містять ознаки психологічного насильства.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників справи, пояснення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у тому числі зважаючи на її емоційний стан під час надання пояснень суду, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до переконання, що тривалість та системність протиправної поведінки підтверджує вірогідність вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому наявність тривалого конфлікту та непорозумінь між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 є очевидним, тому суд дійшов висновку про те, що заявником доведено ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 обмежувального припису.

З огляду на зазначене, заява ОСОБА_1 , подана в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборонити ОСОБА_2 будь-яке спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_3 в тому числі через третіх осіб строком на шість місяців.

Щодо вимоги про заборону ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати постраждалої особи ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з пояснень заінтересованої особи ОСОБА_2 , викопіровки з поверхового плану квартири АДРЕСА_2 та пояснень самої заявниці ОСОБА_1 , виконати зазначений захід обмежувального припису буде неможливо з огляду на площу квартири, а також місце розташування кімнат та місць загального користування тощо.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні заяви в частині заборони ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати постраждалої особи ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 141, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будь-яке спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_3 , в тому числі через третіх осіб.

У вимозі заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань 5 метрів до кімнати постраждалої особи ОСОБА_3 та місць спільного користування в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Котенко