Справа №601/1570/24
Провадження № 2/601/503/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Клим Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Кременецький відділ ДВС у Кременецькому району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гурника В.О., звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Кременецький відділ ДВС у Кременецькому району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 52 415,28 грн. по виконавчому провадженню № 72092910 та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7500 грн..

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 04 лютого 2009 року по 05 вересня 2013 року. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася одна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області із позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/2012/13-ц від 05 вересня 2013 року шлюб між сторонами, зареєстрований 04 лютого 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 09, - розірвано.

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/1949/13-ц від 09 вересня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане вище судове рішення пред`явлено для примусового виконання. За виконавчим провадженням №45716829 у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на квітень 2024 року у розмірі 52 415, 28 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 52 415, 28 грн.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 17.06.2024 сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Представник позивачки адвокат Гурник В.О. на адресу суду надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак від його представника адвоката Медвідь І.М. надійшло клопотання про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги в частині стягненні неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 52415 гривень 28 копійок відповідач визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, просили зменшити розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 4500 гривень. Зазначивши, що серед включених до попереднього розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу ОСОБА_1 , включено представництво інтересів клієнта у суді, сума зазначена 1500 гривень, однак представник позивача не приймав участі у судових засіданнях, відтак дана сума не підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, до даного розрахунку також включено складання позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини та зазначено, що у вартість входить також написання відповіді на відзив (за необхідності), а також інших заяв та клопотань по справі, сума зазначена 3000 гривень. Однак представником позивача в ході розгляду справи було підготовлено лише позовну заяву, відтак відповідач вважає, що дана сума є завищеною, а тому просить зменшити суму на витрати на правничу допомогу понесену позивачкою ОСОБА_1 на суму 4500 гривень.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області від 18 липня 2013 року. Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/1949/13-ц від 09 вересня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Судове рішення у справі №601/1949/13-ц від 09 вересня 2013 року пред`явлено для примусового виконання до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №45716829 від 05 грудня 2014 року.

З відповіді на адвокатський запит №14359 від 06 травня 2024 року та розрахунку заборгованості вбачається, що за виконавчим провадженням №45716829, відкритим на підставі виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/1949/13-ц від 09 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_3 у розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 08.08.2013 до досягнення дитиною повноліття, у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на квітень 2024 року у розмірі 52 415, 28 грн.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону).

У ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року №333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року №646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі №372/264/15-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18)».

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21.

Суд вважає, що несплата аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, мала місце з вини ОСОБА_2 , тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч.1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача.

Розрахунок неустойки (пені), проведений представником позивача, суд вважає правильними та обґрунтованими та враховуючи вимоги частини першої статті 196 СК України, зокрема те, що сума стягнення неустойки (пені) не може бути більшою ніж 100 відсотків від суми заборгованості.

Отже, суд приходить до висновку, що сума нарахованої пені відповідачу становить 52 415,28 грн..

Таким чином, суд проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами вважає, що позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Гурник В.О. до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до задоволення.

Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7500 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України). Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявником було дотримано вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України та подано як відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів, так і докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом встановленого строку.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заявник надав суду наступні докази на підтвердження розміру судових витрат: розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу; договір про надання правової допомоги №б/н від 30.04.2024, ордер про надання правової допомоги, платіжні інструкції про переказ коштів (2шт.).

Із долучених письмових доказів вбачається наступне.

30 квітня 2024 року між адвокатом Гурником В.О. та клієнтом ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу та представляти інтереси клієнта в суді (п.1.3,1.4 договору).

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу загальна вартість виконаних послуг становить 7500 грн., зокрема, надання консультації та формування правової позиції 1 год. 500 грн., пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах 2 год. 1000грн., складання позовної заяви у вартість якої входить написання відповіді на відзив, а також інших заяв та клопотань по справі 6 год. 3 000 грн., збір доказів по справі 1 год. 500 грн., розрахунок неустойки (пені) по сплаті аліментів 1 год. 500 грн., представництво інтересів клієнта в суді 1 500 грн., оформлення додатків до позовної заяви 1 год. 500 грн.

Згідно платіжного доручення від 15.05.2024 представнику ОСОБА_4 було перераховано від ОСОБА_1 суму гонорару в розмірі 7500 грн.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, за умовами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивачки докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що на користь позивачки з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно в розмірі 4500 гривень.

Окрім того, у відповідності з ст. 141 ЦПК України суд покладає оплату судового збору у розмірі 3028 грн., на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 52 415(п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятнадцять) 28 коп. по виконавчому провадженню № 72092910.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 . Місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Кременецький відділ ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), , 47003, вул. Козубського, 4, м. Кременець Тернопільська область.

Головуючий: