Справа № 691/934/24
Провадження № 2/691/516/24
УХВАЛА

15 серпня 2024 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Черненко В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради про визначення права власності на спадкове майно.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по даній справі, враховуючи вимоги ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України суддя вважає наступне.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, зокрема, вимогам щодо змісту позовної заяви.

Так, відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна зава повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку і має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема у позовах про визнання права власності - вартістю майна.

При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у певній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. Як доказ вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно тощо.

У відповідності до ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленого судом при вирішенні справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати право власності на земельні частки (паї), однак до позовної заяви не додає оціночну вартість майна станом на теперішній час, яка визначається ринковою вартістю майна на момент звернення до суду.

Позивачем зазначена вартість спадкового майна в цінах 1995 року, яка становить 12150,00 гривень за кожну земельну ділянку.

Позивачем до позову не додано доказів вартості майна, як-то, експертної оцінки майна, за змістом позову не вбачається наміру позивача звернутися з клопотанням до суду про призначення відповідної експертизи, а отже, у суду немає можливості встановити ціну позову та відповідно розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з вищевказаним позовом, крім того неможливо визначити наміри позивача щодо встановлення дійсної вартості майна протягом судового розгляду справи.

Відсутні в позові також посилання на докази, що підтверджують важливу обставину - вартість майна, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» в разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Оскільки з матеріалів, наданих суду, вбачається, що позивачем не визначено ринкову ціну позову станом на час подання його до суду, позивачу необхідно надати час для визначення справжньої ціни позову станом на теперішній час.

На підставі викладеного, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачеві строку для виправлення наведених недоліків шляхом визначення ринкової вартості майна станом на теперішній час, підтвердивши свою позицію відповідними документами щодо ринкової вартості.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В зв`язку з вищевказаними обставинами, суддя вважає за необхідне надати позивачу строк для виправлення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши йому, що, в разі невиконання даної ухвали суду до вказаного строку, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, зазначені у описовій частині ухвали не пізніше трьох днів з моменту отримання даної ухвали суду.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. О. Черненко