Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1111/19 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого -судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/1111/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України.

В рамках розгляду зазначеного кримінального провадження ОСОБА_1 звернувся із цивільним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 78 578,43 грн. та процесульні витрати у розмірі 3700 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що 26.06.2018 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «ІVЕСO» білого кольору реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на в`їзді в м. Коростень зі сторони с.Купчари Коростенського району, на лівосторонньому закругленні дороги виявив неувагу до дорожніх обставин та їх змін, не переконався в безпеці своїх дій, при проїзді вказаного відрізку дороги, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті зіткнення водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому четвертого ребра справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №299 від 24.09.2018 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

З приводу отриманих тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі "Коростенська центральна районна лікарня" в період з 26.06.2018 по 05.07.2018 (виписний епікриз №2291 від 05.07.2018). Витрати на обстеження лікування склали 1545,90 грн., що підтверджується виписним епікризом, фіскальними чеками на придбання медпрепаратів, протоколами обстежень в діагностичних центрах "БІНМЕД" та "Медіімпульс" та квитанціями про оплату обстежень.

Також під час ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль ВАЗ21063 державний номерний знак НОМЕР_3 , де відповідно до висновку експерта №10 від 17.01.2019 за результатами судово авто-товарознавчої експертизи вартість відновлюваного ремонту складає 11468,80 грн., вартість вузлів та деталей, які підлягають заміні складає 64278,17 грн., вартість матеріалів 1285,56, а всього на суму 77032,53 грн.

Таким чином загальна сума заподіяної матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування та вартості ремонту матеріалів складає 78 578,43 грн.

Окрім того було завдано йому немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, а саме з нанесенням тілесних ушкоджень йому було завдано фізичних страждань та болю, тривалий час у зв`язку переломом ребер він не міг повноцінно пересуватися, змушений пройти тривалий період реабілітації під час якого він не міг вести звичайний спосіб життя.

Крім того поніс процесуальні витрати пов`язані із залученням судового експерта для проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 3700 грн., які відповідно до ст.124 КПК підлягають стягненню з винної сторони.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23.02.2023 в порядку ст. 404 КПК України вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 скасовано, призначено новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 78 578 (сімдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 43 коп, компенсацію моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп, понесенні процесуальні витрати у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) грн. 00 коп. та вирішено питання про стягнення судового збору.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача 19 491, 20 грн матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначає, що згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи від 17.01.2019 розмір матеріального збитку складає 19 491, 20 грн, який суд повинен був стягнути на користь позивача. Крім того вказує, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, що є різницею між фактичним розміром збитків і сумою страхового відшкодування, яка є фактичним розміром завданої шкоди. Також вказує, що позивачем не надано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого транспортного засобу, а тому вважає, що стягнення із відповідача грошового виразу коефіцієнту фізичного зносу складових частин транспортного засобу є недоведеною і тому позов не підлягає до задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що ОСОБА_2 на час апеляційного перегляду вже виконав рішення суду першої інстанції в повному обсязі в порядку примусового виконання. Розмір завданих збитків встановлено експертним висновком та відповідачем не спростовано, автомобіль не відремонтовано і перебуває в тому ж стані, що і після ДТП.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 26.06.2018 близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «ІVЕСO» білого кольору реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на в`їзді в м.Коростень зі сторони с.Купчари Коростенського району, на лівосторонньому закругленні дорого вияви неувагу до дорожніх обставин та їх змін, не переконався в безпеці своїх дій, при проїзді вказаного відрізку дороги не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку.
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобом строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Застосовано ст.76 КК України. Цивільний позов було задоволено.
Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 23.02.2023 року в справі №279/1111/19 (провадження №1-кп/279/89/21) вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України змінено.
На підставі ст.49,74 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 від призначеного основного та додаткового покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік у зв`язку із спливом строків давності.
В порядку ст.404 КПК України вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 скасовано та призначено новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.33-42).
Відповідно до висновку експерта №10 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.01.2019 вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП станом на 26.06.2018, складає 19 492, 20 грн (а.с. 20-32).

Із вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2021 вбачається, що згідно висновку судово-медичної експертизи №299 від 24.09.2018 у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: перелому четвертого ребра справа. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупого твердого предмету, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.с. 33-36).
Згідно копії виписного епікризу №2291 Комунального закладу Коростенська центральна районна лікарня вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 26.06.2018 по 05.07.2018 у хірургічному відділенні із діагнозом ЗТГК, забій грудної клітки перелом ІІІ-ІVребра справа (а.с. 17).
Із копій фіскальних чеків на придбання медичних препаратів, протоколів обстежень в діагностичних центрах «БІНМЕД» та «Медіімпульс», квитанцій про оплату обстежень вбачається, що загальні витрати на лікування становлять 1545, 90 грн. (а.с. 14-16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 належним чином підтвердив понесені ним витрати у розмірі 78 578,43 грн. на придбанням необхідних лікарських засобів для лікування у зв`язку з нанесенням йому відповідачем тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та понесених процесуальних витрат в розмірі 3700 грн. Аналізуючи вимоги закону, обставини цієї справи щодо заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, суд вважав, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , який є потерпілим від вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, є 10 000,00 грн.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (пункт 1 частина 2).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, проводиться фізичною або юридичною особою, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі. Така особа зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані лікуванням та необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Встановивши, що позивач як на підставу своїх вимог про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП вказав на пошкодження автомобіля та витрати на лікування та надав належні та допустимі докази на підтвердження факту отримання таких ушкоджень саме внаслідок ДТП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення матеріальної шкоди, завданої здоров`ю в сумі 1545, 90 грн. (а.с. 15-17). Водночас, вирішуючи спір в частині стягнення матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля (а саме його розміру) суд припустився помилки.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що розмір шкоди, завданий пошкодженням його автомобіля становить 77 032, 53 грн, яка складається згідно висновку експерта № 10 від 17.01.2019 із наступних сум: 11 438, 80 грн вартість відновлювального ремонту, 64 278, 17 грн вартість вузлів та деталей, які підлягають заміні, 1285, 56 грн вартість матеріалів.

Разом із тим, при визначенні розміру матеріального збитку місцевий суд не врахував, що відповідно до висновку експерта №10 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.01.2019 вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП станом на 26.06.2018 складає 19492, 20 (а.с. 20-32).

Так, зі змісту вказаного висновку експерта вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 77 032,53 грн. Разом із тим експертом зазначено, що ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 19 492, 20 грн. Таким чином, навівши обрахунки, експерт вказав, що за умов економічної недоцільності відновлювального ремонту матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП визначається у розмірі 19 492, 20 грн (ринкової вартості автомобіля).

За таких обставин, встановлено, що в розумінні чинного законодавства, внаслідок отриманих пошкоджень автомобіля, вартість відновлення яких перевищує вартість самого транспортного засобу, автомобіль вважається фізично знищеним, а розмір збитку визначається у розмірі ринкової вартості автомобіля.

Позивачем не надано доказів того, що його автомобіль відремонтовано і ним понесено відповідно витрати у зазначеній сумі. При цьому, позивач сам у відзиві вказує, що автомобіль не відремонтовано

Зазначеного суд першої інстанції не врахував, а тому дійшовши обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди припустився помилки при визначенні суми, яка підлягає відшкодуванню.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодування із 78578,43 грн. до 21 038, 10 грн (з урахуванням витрат на лікування).

Оскільки при вирішенні розміру матеріального збитку судом першої інстанції взято до уваги висновок експерта №10 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.01.2019, тому місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення вартості витрат позивача на проведення експертизи в сумі 3 700 грн.

Як під час розгляду кримінальної справи, так і під час розгляду цивільного позову не встановлено факту страхування відповідальності ОСОБА_2 перед третіми особами.

А тому, з урахуванням того, що сторона відповідача визнала свою вину та обов`язок щодо відшкодування заподіяного збитку, враховуючи фактичні обставини у цій конкретній справі наявні підстави для відшкодування шкоди за рахунок відповідача.

Щодо стягнення моральної шкоди
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Отже, враховуючи зміст позовних вимог, в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок спростувати заявлені позовні вимоги.
Задовольняючи позов у частині відшкодування моральної шкоди на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України та стягуючи з відповідача 10 000 гривень, суд першої інстанції виходив із тривалості страждань позивачки в зв`язку із завданням тілесних ушкоджень.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 є правильним, розмір відшкодування в сумі 10 000 гривень, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, обставин справи та вимушених змін у житті позивача, його віку, тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості лікування відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.
При цьому колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги не містять мотивів щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, проте ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає зміні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року змінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди з 78 578,43грн. до 21 038,10грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.08.2024.

Головуючий Судді