Справа № 183/2733/13-ц
№ 6/183/444/24

У Х В А Л А
13 серпня 2024 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Олени Миколаївни про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, ОСОБА_3 ,
05 липня 2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Іванової О. М., у якій остання просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 183/2733/13-ц, виданий 26 січня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Рішення набрало законної сили 03 березня 2014 року.

26 січня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області позивачеві було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання один рік. Вказаний виконавчий лист пред`явлено ПАТ «КБ «Надра» до виконання в Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська, яким відкрите виконавче провадження № 52449579. Постановою заступника начальника Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська Пономаренко О. О. від 08 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий документ виконавчий лист № 2/183/393 від 26 січня 2016 року, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області повернуто стягувачу ПАТ КБ «Надра» на підставі п. 9 ч. 3 ст. 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» - з формулюванням «Встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника».

Заявник указує, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року передбачав заборону примусового звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єкту житлового фонду, об`єкту незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього. Земельна ділянка, на яку судом звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом не відносилась до об`єкту житлового фонду. Дія вищевказаного Закону на цей об`єкт нерухомого майна не розповсюджувалась, оскільки не було встановлено заборону щодо звернення стягнення на земельну ділянку. Як наслідок, повернення виконавчого листа стягувачу згідно з п. 9 ч. 3 ст. 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» - з формулюванням «Встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника» було безпідставним. Фактично виконавчий лист № 183/2733/13-ц від 26 січня 2016 року повернуто стягувачу ПАТ КБ «Надра» на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII «законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно» при відсутності встановленої законом заборони. Проте, вказана постанова державного виконавця стягувачем ПАТ КБ «Надра» не оскаржувалась.

Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року не встановлював заборону примусового звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на вільну від забудови земельну ділянку, то після повернення виконавчого документа стягувачу 08 грудня 2016 року, виданий судом виконавчий лист мав бути пред`явленим стягувачем повторно для примусового виконання до 07 грудня 2019 року. Проте, ПАТ КБ «Надра» не скористався своїх правом і повторно у визначений строк виконавчий лист для примусового виконання не пред`явив, а отже пропустив строк його пред`явлення.

17 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право грошової вимоги у тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2

16 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою, заінтересовані особи ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для його пред`явлення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року у справі № 183/2733/13-ц (провадження № 6/183/46/21) заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для його пред`явлення задоволено частково. Замінено сторону стягувача у виконанні рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року у цивільній справі №183/2733/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, з ПАТ«КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. У вказаній ухвалі судом встановлено: «Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Так, на момент купівлі у ПАТ «КБ «Надра» 17 липня 2020 року права вимоги, у тому числі і за договорами, укладеними з боржниками, строки пред`явлення виконавчого документу сплили, крім того, після такої купівлі пройшло більше року, що свідчить про відсутність належної зацікавленості стягувача у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, а тому, ураховуючи висновки суду про неповажність причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання, у задоволені заяви в цій частині належить відмовити. Ухвала ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Заявник указує, що усвідомлюючи пропуск строку пред`явлення виконавчого документу виконавчого листа № 183/2733/13-ц до виконання, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в серпні 2021 року звернулось до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича, яким 12 серпня 2021 року вчинено виконавчий напис № 2236 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованість за Кредитним договором № 829635ФЛ від 03 червня 2008 року, сторонами якого є ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_2 , в розмірі 6 100 970,69 гривень. Вказаний виконавчий напис пред`явлено до виконання 06 вересня 2021 року приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О. В. та відкрите виконавче провадження № 66718740. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року у цивільній справі № 205/13611/23 позов ОСОБА_2 задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2236, вчинений 12 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С. І.

Отримавши в грудні 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 21 грудня 2023 року знову повторно подало виконавчий лист Приватному виконавцю ВОДО Русецькій О. О. і виконавче провадження було відкрите в зв`язку з тим, що з дня припинення дії мораторію 3 (три) роки для пред`явлення виконавчого листа стягувачем не пропущено.

Заявник указує, що строк повторного пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання сплив 07 грудня 2019 року і не може бути підставою для прийняття в грудні 2023 року виконавчого листа для примусового виконання посилання на факт його повернення у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, строк якої було закінчено 13 вересня 2021 року (пункт 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення зміндо деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-IX, згідно з яким «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 року, № 28, ст. 940; 2015 року, № 43, ст. 386; 2020 року, № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом») оскільки: 1) заборона щодо звернення стягнення на земельні ділянки не встановлювалась; 2) ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» звернувся 21 грудня 2023 року до приватного виконавця ВОДО Русецької О. О. з заявою про примусове виконання рішення суду, в якій просив стягнути заборгованість у розмірі 2 467 003,56 гривень. Тобто, просив виконати виконавчий лист лише в частині стягнення коштів, а не звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку; у стягувача ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» було відсутнє право для повторного подання виконавчого документа для виконання, а у приватного виконавця відсутні підстави для повторного прийняття виконавчого листа для повторного виконання та відкриття нового виконавчого провадження. Відтак, відкриття нового виконавчого провадження № 73676951 по виконанню виконавчого листа № 183/2733/13-ц є неправомірним та таким, що не відповідає вимогам ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що на момент пред`явлення виконавчого листа до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни строк пред`явлення виконавчого закінчився (07 грудня 2019 року). Закінчення строку дії заборони на звернення стягнення на майно чи кошти боржника 13 вересня 2021 року не є перериванням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не продовжує цей строк.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, указаних у ній.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка стягувача і боржника, відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд висновує таке.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року року у справі № 183/2733/13-ц позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 829635/ФЛ від 03 червня 2008 року у розмірі 2 467 003,56 грн, яка складається із заборгованості по непогашеному кредиту у розмірі 1 408662,82 грн, заборгованості по процентам у розмірі 925 895,61 грн, пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 132 445,13 грн. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 829635/ФЛ від 03 червня 2008 року в сумі 2 467 003,56 грн звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,2000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:020:0038, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О. А., за реєстровим № 1000, і є предметом іпотеки згідно договору іпотеки № 829635/ФЛ-1, посвідченого 03 червня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О. А., за реєстровим № 1005. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, яку буде визначено в межах виконавчого провадження на підставі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнуто з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» судові витрати в сумі 3 252,08 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням суду установлено, окрім іншого, що 03 червня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 829635/ФЛ, на підставі якого банк надав ОСОБА_4 кредит на придбання нерухомого майна (земельної ділянки) у сумі 179 228,00 доларів США. Зі свого боку ОСОБА_2 зобов`язувалася щомісячно до 10 числа поточного місяця вносити на рахунок банку мінімально необхідні платежі, що включають в себе погашення заборгованості за кредитом, а також сплату процентів за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Також встановлено, що в забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 03.06.2008 було укладено договір іпотеки № 829635/ФЛ-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О. А., за реєстровим № 1005, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,2000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:020:0038, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О. А., за реєстровим № 1000.

Рішення суду набрало законної сили 03 березня 2014 року.

Дані АСДС Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, довідкова сторінка першого тому справи свідчать, що на виконання рішення суду 06 січня 2016 року виготовлено та 26 січня 2016 року отримано представником ТОВ «КБ «Надра» виконавчі листи у справі за поданою представником заявою /т.1 а.с.46/.

20 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулась до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків на його пред`явлення до виконання /т.1 а.с.50-52/.

Постановленою судом ухвалою від 24 листопада 2020 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повернуто без розгляду.

16 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулась до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків на його пред`явлення до виконання /т.1 а.с.78-79/.

13 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження /т.1 а.с.93/.

Постановленою судом ухвалою від 19 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження.

Постановленою судом ухвалою від 20 травня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для його пред`явлення задоволено частково. Замінено сторону стягувача у виконанні рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року у цивільній справі № 183/2733/13-ц з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». У задоволенні іншої частини заяви відмовлено. Ухвала суду в частині відмови мотивована тим, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Так, на момент купівлі у ПАТ «КБ «Надра» 17 липня 2020 року права вимоги, у тому числі і за договорами, укладеними з боржниками, строки пред`явлення виконавчого документу сплили, крім того, після такої купівлі пройшло більше року, що свідчить про відсутність належної зацікавленості стягувача у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

05 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення /т.1 а.с.128-134/, яку постановленою судом ухвалою від 08 лютого 2024 року залишено без руху.

24 лютого 2024 року ОСОБА_2 на виконання ухвали суду від 08 лютого 2024 року подано уточнену заяву про перегляд заочного рішення /т.1 а.с.138-141/.

Постановленою судом ухвалою від 18.03.2024 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення повернуто заявнику з підстав невиконання ухвали суду від 08 лютого 2024 року.

Матеріали виконавчого провадження, надані суду у копіях свідчать, що:

- 26 грудня 2023 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. подано заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про примусове виконання рішення суду, в якому викладено, окрім іншого, прохання стягнути заборгованість та вчинити виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документу. Також, разом х заявою пред`явлено виконавчий лист № 183/2733/13-ц, виданий 26 січня 2016 року про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, боржником у якому вказано ОСОБА_2 . Крім того до заяви долучено копію постанови № 52449579 від 08 грудня 2016 року;

- виконавчий лист №183/2733/13-ц (2/183/393/14), виданий 26 січня 2016 року містить відмітку в графі «Відмітки про виконання», згідно з якою 08 грудня 2016 року заступником начальника Ленінського ВДВС міста Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Пономаренко О. О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві № 52449579 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIIІ;

- постановою від 08 грудня 2016 року заступника начальника Ленінського ВДВС міста Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Пономаренко О.О. у виконавчому провадженні № 52449579 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/183/393, виданого 26 січня 2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу 2 467 003,56 грн установлено наявність визначеної законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника, внаслідок чого виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження»;

- 26 грудня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 7367695. Зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 246 700,36 гривень;

- 27 грудня 2023 року приватним виконавцем на адресу боржника (м. Дніпро, пров. Брянський (після перейменування Старолікарняний), 16/2 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2023 року ВП № 73676951 рекомендованим листом трекінг поштового відправлення 039;

- 26 грудня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, направлену сторонам для відома супровідним листом № 62577;

- 26 грудня 2023 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України №954/5 від 24 березня 2017 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яку також направлено сторонам для відома супровідним листом № 62576;

- 26 грудня 2023 року приватним виконавцем отримано відповідь Пенсійного фонду України, згідно з якою боржник працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «МАЛБІ ФУДС»;

- 10 січня 2024 року приватним виконавцем отримано відповідь Державної фіскальної служби, згідно з якою боржник на обліку в органах ДФС не перебуває;

- 18 січня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові/електронні кошти, що містяться на відкритих боржником рахунках/електронних гаманцях, направлену стягувачу та боржнику супровідним листом № 5037 та в електронній формі іншим адресатам;

- з витягу сайту Міністерства юстиції вбачається, що 18 січня 2024 року при виконанні постанови про арешт коштів, з відомостей з електронного документообігу між банківськими установами та автоматизованою системою виконавчих проваджень: відповідно до повідомлень АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «БАНК ВОСТОК» - арешт накладено; згідно з відповідями АТ «УКРСИББАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «ОКСІ БАНК», АТ «ОТП БАНК», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», АТ «ІНДУСТРІАЛ БАНК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ «Акціонерно-комерційний банк «ЛЬВІВ», АТ «Кредо Банк», АТ «ІДЕЯ БАНК», АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК», АТ «Банк Авангард», АТ «СЕНС БАНК», АТ «БАНК АЛЬЯНС», ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ», АТ «АЛЬТБАНК», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «ІНГ БАНК УКРАЇНА», АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «БАНК 3/4», АТ «СКАЙ БАНК», АТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК» - відкритих поточних рахунків відносно боржника не має;

- 18 січня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, яку направлено боржнику та стягувачу;

- 18 січня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію,стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до ТОВ «МАЛБІ ФУДС», боржнику та стягувачу супровідним листом № 5058;

- 18 січня 2024 року на адресу боржника направлено виклик про необхідність з`явитись до приватного виконавця 31 січня 2024 року о 11:00 год за відповідною адресою та надати відповідні документи;

- 18 січня 2024 року приватним виконавцем отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужений об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 № 362366260, з якої вбачається наявність у боржника на праві власності: земельної ділянки, кадастровий номер :03:020:0038, адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, вулиця Чкалова; цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та щодо якої наявні записи про обтяження, в тому числі: про арешт, накладений Ленінським ВДВС м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року, іпотека, арешт, накладений приватним виконавцем 03 жовтня 2016 року; право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_2 ;

- 19 січня 2024 року приватним виконавцем отримано відповідь МВС України, згідно з якою транспортні засоби за боржником не зареєстровані;

- 20 червня 2024 року приватним виконавцем проведено опис й арешт майна боржника 1/3 квартири АДРЕСА_2 , про що винесено відповідну постанову, яку 20 червня 2024 року за № 36496 направлено стягувачу та боржнику.

Також з відомостей АСВП убачається наявність завершеного виконавчого провадження щодо заявника № 66718740, відкритого виконавчого провадження № 73676951.

Вирішуючи питання, що виникло суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18) Верховний Суд указав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Заявник підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню вказує пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення, посилаючись на те, що на момент пред`явлення виконавчого листа до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. строк пред`явлення виконавчого закінчився 07 грудня 2019 року через неправомірне повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу, оскільки повернення виконавчого документу відбулося з обставин, які не відповідають фактичним обставинам.

Так, наявна у справі копія виконавчого листа, виданого 26 січня 2016 року містить відомості про його строк пред`явлення 1 рік.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання на момент видачі вказаного виконавчого листа встановлювались статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Так, відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV, у вказаній редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Закон № 606-XIV втратив чинність з 05 жовтня 2016 року згідно з Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Слід зауважити, що законодавець визначив порядок переходу від однієї форми регулювання правовідносин до іншої, навівши відповідні правила у розділі ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ, згідно з пунктом 5 якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, ураховуючи приписи частин першої - другої статті 12 Закону № 1404-VІІІ, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа за рішенням від 18 лютого 2014 року у справі, на момент його видачі становив 1 рік та після набрання чинності Закону № 1404-VIII 3 роки. Перебіг виконання починатися з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Тобто останнім днем строку пред`явлення до виконання є 03 березня 2018 року.

Частиною четвертою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується. Про це було безпосередньо зазначено у частині другій статті 23 Закону № 606-XIV, яка є попередньою редакцією Закону № 1404-VIII, тоді як у чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, з аналізу частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII вбачається, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Матеріали справи свідчать, що виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до виконання до Ленінського ВДВС міста Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області та постановою від 08 грудня 2016 року заступника начальника Ленінського ВДВС міста Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області від 08 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 52449579 повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37, 40 Закону № 1404-VIII.

Норми п. 9 ч. 1, ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII, в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1730-VIII від 03 листопада 2016 року, передбачали, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 5 статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Так, на момент винесення державним виконавцем 08 грудня 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 629-VIII від 16 липня 2015 року, пп. 1 п. 1 якого встановлював, що протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Крім того цей Закон № 1304-VII у п. 2 ч. 1 встановлював і те, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Як установлено заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року у справі № 183/2733/13-ц, на підставі якого видано виконавчий документ, кредитний договір між правонаступником Банку та боржником укладено про надання коштів в іноземній валюті на придбання земельної ділянки. Після укладення договору боржником придбано земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку придбану земельну ділянку.

За таких обставин, ураховуючи зміст Закону № 1304-VIIІ, умови кредитного договору та договору іпотеки, відсутність доказів на підтвердження того, що земельна ділянка з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд придбавалася у червні 2008 без мети будівництва житла, не використовувалася для будівництва єдиного житлового майна боржника та за умови того, що право власності на 1/3 частину квартиру у м. Дніпро виникли у боржника у вересні 2008 року суд відхиляє доводи заявника про помилковість дій державного виконавця під час зазначення причин повернення виконавчого документу та протиправний розрахунок Приватним виконавцем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не від моменту повернення виконавчого документу стягувачеві.

Так, 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

Отже, враховуючи підстави повернення виконавчого документа стягувачу (пункт 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»), трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився 07 грудня 2019 року, як вважає заявник, а розпочався знову з 28 вересня 2021 року (дня закінчення строку дії відповідної заборони), оскільки, з урахуванням ч. 5 ст. 12 вказаного Закону після переривання строку пред`явлення, зумовленого поверненням виконавчого документу стягувачу такий строк встановлюється не з дня повернення, а з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Крім того, суд ураховує, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві № 52449579 від 08 грудня 2016 року не оскаржувалась, є чинною, виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню не визнавався, а приватний виконавець не наділений повноваженнями самостійно тлумачити постанови інших органів виконавчої служби.

Посилання заявника на мотиви відмови в поновленні строку, викладені у постановленій судом ухвалі від 20 травня 2021 року суд не приймає до уваги, оскільки виконавчий лист та постанова державного виконавця при розгляді заяви про заміну стягувача та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання на дослідження суду не надавались, а відомості про пред`явлення його до виконання та підстави повернення його стягувачу не були предметом дослідження судом. За таких обставин мотиви, викладені судом у постановленій ухвалі не можуть бути взяті до уваги при розгляді заяви.

Посилання заявника на те, що саме первісний стягувач, або чинний стягувач повинні були оскаржувати постанову державного виконавця є безпідставними, оскільки заявник, як сторона виконавчого провадження також має право оскаржити таку постанову. Знаючи про укладення нею договору поруки та іпотеки належного їй майна, заявник не могла не знати про зобов`язання, які взяла на себе під час укладення таких договорів, про можливість як судового, так і виконавчого провадження щодо вказаних договорів та їх наслідків.

За таких обставин, суд вважає, що доводи заявника, викладені у заяві не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та поданими нею доказами, а строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не закінчився і в задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Олени Миколаївни про визнання виконавчого листа № 183/2733/13-ц, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 26 січня 2016 року таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала в повному обсязі складена і підписана 14 серпня 2024 року.

Суддя Д. О. Парфьонов