Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/342/24
Єдиний унікальний №742/3394/24
Рішення

Іменем України

(заочне)

13 серпня 2024 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 317 047,36 грн., та 3 804,57 грн. судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №105064-КС-016 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 73 000 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,1505137 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів.

Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав . Станом на 26.05.2024 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 317 047,36 грн., що складається з: 73 000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 233 097,36 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 10 950,00 грн. - суми прострочених платежів по комісії.

Ухвалою судді 28.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 24.07.2024. та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» за клопотанням позивача відомості про те, чи випускалась банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 12.09.2023 року по 27.02.2024 року включно.

Представник позивача надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову, відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Від відповідача 24.07.2024 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для його ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено.

У наступне судове засідання 13.08.2024 відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим

місцем проживання згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав.

Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення заочного судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 12.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 105064-КС-016 підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 73 000 грн. строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів.

Договором визначено, що комісія за надання кредиту становить 10 950 грн., розмір якої, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору та не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Сторонами в п. 3.2.3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

ТОВ «Бізнес позика», свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 73 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , який вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» від 30.05.2024 про проведення платежів відповідачу на картку в сумі 25 000,00 грн., 25000 грн. та 23 000 грн.(а.с. 50-51).

Згідно з випискою з рахунку ОСОБА_1 , надісланою на запит суду АТ КБ «Приватбанк» від 11.07.2024 року за №20.1.0.0.0/17-240709/72758 12.09.2023 року на картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 перераховано трьома траншами 73 000,00 грн. (а.с.128).

Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини, згідно положень ст.ст. 526, 599, 629, 1054 ЦК України.

Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором становить 317 047,36 грн., що складається з: 73 000 грн.- суми прострочених платежів по тілу кредиту; 233 097,36 грн. - суми прострочених платежів по процентах, 10 950 грн. - суми прострочених платежів по комісії (а.с.11-13).

Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взятих на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як зазначено вище, відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач уклав кредитні договори з ТОВ «Бізнес позика ». Відповідач в порушення вимог кредитних договорів не здійснив своєчасну сплату визначених договорами платежів, в результаті чого виникла заборгованість.

Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, з врахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що нараховані відсотки є непомірно високими по відношенню до отриманої суми грошових коштів та основного боргу та такі підлягають зменшенню, пропорційно до суми основного боргу, отже позовні вимоги необхідно

задовольнити частково, на суму 73 000 грн.

Крім того, ТОВ «Бізнес позика» пред`являючи позов просив у тому числі стягнути з відповідача на його користь заборгованість по комісії за кредитним договором №102064-КС-016 від 12.09.2023 у розмірі 10950,00 грн.

У розділі 4.1 паспорта споживчого кредиту №102064-КС-016 від 12.09.2023 наявні відомості про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 10 950 грн.

Отже умовами, укладеного між сторонами договору №102064-КС-016 від 12.09.2023 передбачена сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Комісія за споживчим кредитом встановлюється за послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касові операції щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту.

Разом з тим, остання не може вважатись частиною договору оскільки не містить чіткого переліку послуг, з яким ознайомився відповідач та з яким останній погодився.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Оскільки в паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, тому у відповідача відсутній обов`язок сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати

Касаційного цивільного суду викладеного у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.

Таким чином, враховуючи те, що ТОВ «Бізнес позика» не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору №102064-КС-016 від 12.09.2023, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по комісії у розмірі 10 950,00грн.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором№102064-КС-016 від 12.09.2023 у розмірі 73000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту та 73 000,00 грн. заборгованості за процентами.

Відтак, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №102064-КС-016 від 12.09.2023 від у розмірі 146000,00грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (46%), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1750 грн. 10 коп.

На підставі наведеного, ст.ст.247,263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ - 41084239, місцезнаходження 01133, м.Київ, вул.Лесі Українки, 26, офіс 411, заборгованість по кредитному договору №102064-КС-016 від 12.09.2023 в розмірі 146 000,00грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 750 грн. 10 коп., а всього стягнути 147 750 (сто сорок сім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 10 коп.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення оголошено 13 серпня 2024 року.

Суддя А. В. Вовченко