Справа № 462/6105/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання Шостак К.Р.,

справа № 462/6105/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Львівська міська рада, Залізнична районна адміністрація ЛМР, орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації ЛМР,

розглянувши в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Львівської міської ради, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні спільним допоміжним приміщенням гуртожитку,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_10 , представника ОСОБА_2 ОСОБА_11 , представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Скочко Анастасії Валеріївни, представника Львівської міської ради Шагай Оксани Орестівни, представника органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Оленчин Вікторії Василівни,

в с т а н о в и в:

представник позивача16.08.2023 року звернувся до суду із позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 безперешкодний доступ та ключі до приміщення загального користування (допоміжне приміщення гуртожитку) холу під літерою LXII, площею 18,5 кв.м. на другому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 . Його квартира, як і квартира третіх осіб у даній справі розташована у правій стороні другого поверху гуртожитку. На другому поверсі також розташоване приміщення загального користування (допоміжне приміщення гуртожитку) хол, що позначене під літерою LXII, яке протягом всього часу існування гуртожитку використовувалося його мешканцями за його призначенням, а саме з початку побудови гуртожитку як загальна кімната для відпочинку, а згодом для зберігання речей, інвентарю мешканців вказаного поверху, а також для задоволення потреб мешканців. Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади міста Львова його мешканці отримали можливість здійснювати приватизацію займаних ними житлових приміщень, в тому числі і загального користування за умови дотримання вимог і порядку встановленого чинним законодавством та згоди мешканців гуртожитку. Вважає, що відповідачка здійснила самозахоплення частини холу загального користування, а згодом встановила металеві двері на вході в дане приміщення, відтак Залізнична районна адміністрація не могла всупереч волі мешканців та закону погоджувати останній його переобладнання під житлове приміщення. Зазначає, що незважаючи на те, що на підставі постанови суду апеляційної інстанції скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації від 07.04.2016 №211 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_2 » відповідачка продовжує займати спірне приміщення холу загального користування та відмовляється надавати доступ до нього позивачу та іншим мешканцям.

Ухвалою судді від 15.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.10.2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідачки просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що позивачем не надано жодних доказів того, що без доступу до спірного холу немає технічної можливості експлуатувати або обслуговувати гуртожиток в цілому, а також доказів того, що спірний хол є призначений для побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб мешканців гуртожитку, для підтвердження юридичного статусу саме допоміжного приміщення. Вважає, що Залізничною районною адміністрацією правомірно погоджено завершення самочинно розпочатих робіт з переобладнання спірного холу. 20.01.2020 року Залізнична районна адміністрація ЛМР прийняла розпорядження №28 «Про зміну договору найму жилого приміщення №57 в гуртожитку на АДРЕСА_1 », згідно якого відповідачку визнано наймачем жилого приміщення АДРЕСА_3 . вважає, що ОСОБА_2 жодним документом не визнана особою, яка самовільно захопила будь яке приміщення у будинку (гуртожитку), а отже правових підстав надавати доступ до приміщення, яке, на її думку, належить відповідачу на законній підставі, відсутні.

Ухвалою суду від 24.11.2023 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації ЛМР як третю особу, ухвалою суду від 03.01.2024 року задоволено клопотання представників сторін, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судового засідання, відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №462/3996/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , юридичного департаменту Львівської міської ради про скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житлове приміщення в гуртожитку та скасування державної реєстрації права власності на житлове приміщення в гуртожитку, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що спірне приміщення холу під літерою LXII є приміщенням загального користування, первісно було відкритим (без дверей) та використовувалося усіма мешканцями цієї частини гуртожитку для відпочинку та задоволення їх господарських потреб. Крім цього, у спірному приміщенні холу були вікна, що забезпечувало природнє освітлення коридору гуртожитку. Зазначив, що на час розгляду справи, частина приміщення холу під літерою LXII, площею 18,5 кв.м., відокремлена, у цій частині встановлені двері, та така без згоди мешканців використовується відповідачкою. Інша частина спірного холу під літерою LXII також уже відокремлена, закрита та використовується мешканцем гуртожитку, однак, зі згоди інших мешканців, відтак претензій до нього у позивача немає.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили з підстав, викладених у відзиві. Крім того повідомили, що з 2020 року ОСОБА_2 є власником спірного приміщення на підтвердження чого подали суду копію свідоцтва про право власності на житлове приміщення в гуртожитку від 24.06.2020 року.

Треті особи правом на подання письмових пояснень не скористалися.

ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представники Залізничної районної адміністрації ЛМР, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації ЛМР проти задоволення позову заперечили, представник Львівської міської ради залишила вирішення позовних вимог на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до копій рішення №962 ЛМР від 20.12.2013 року, ухвали №3192 ЛМР від 20.03.2014 року, ухвали №4121 ЛМР від 20.11.2014 року ухвалено, зокрема, прийняти у власність територіальної громади м.Львова гуртожитку на АДРЕСА_1 , надати дозвіл на приватизацію його житлових та нежитлових (допоміжних) приміщень (а.с.15-17, том 1).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 17.08.2015 року ОСОБА_1 є власником житлового приміщення АДРЕСА_2 (а.с.12,13, том 1).

Виходячи із змісту заяв від 03.10.2014 року та від 27.04.2015 року, копії яких долучено до матеріалів справи, мешканці заперечували проти рішення щодо надання частини холу, який являється місцем загального користування під житлову кімнату громадянці ОСОБА_14 чи будь кому із жильців чи сторонніх осіб (а.с.18,19, том 1).

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації №211 від 07.04.2016 року затверджено висновок міжвідомчої комісії протокол №11 від 05.04.2016, ОСОБА_2 наймачу житлового приміщення АДРЕСА_3 погоджено завершення самочинно розпочатих робіт з переобладнання частини холу загального користування під літ. LXII на ІІ поверсі під житлове приміщення (а.с.14, том 1).

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.04.2022 року, яка постановою ВС від 05.07.2013 року залишена без змін, скасовано рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.04.2021 року, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Львівська міська рада про скасування розпорядження задоволено, Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міськради від 07 квітня 2016 року № 211 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_2 » скасовано (а.с.30-39 том 1).

Відповідно до копій актів від 26.05.2022 року та від 31.07.2023 року, затверджених директором ЛКП «Сяйво», при обстеженні виявлено, що частиною площі (18,5 м2) існуючого холу під літ.LXII (ІІ поверху) користується мешканка кв АДРЕСА_3 . (а.с.40,41 том1).

Виходячи із змісту розпорядження Залізничної районної адміністрації ЛМР №28 від 20.01.2020 року, копія якого долучена відповідачкою до відзиву, таким змінено договір житлового найму жилого приміщення АДРЕСА_3 , визнано ОСОБА_2 наймачем та укладено договір житлового найму жилого приміщення АДРЕСА_3 , яке складається з двох кімнат жилою пл.13,7 м2, пл.15,4 м2, санвузлів пл.3.3 м2, пл.2,8 м2, загальною площею 35,2 м2, жилою 29,1 м2, в якому вона зареєстрована з 2016 року. У спільному користуванні знаходяться кухня, вмивальня, коридор, вбиральня, комора. Сім`я три особи (вона, дочка ОСОБА_12 , внучка ОСОБА_13 ) (а.с.132, том 1).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житлове приміщення в гуртожитку від 24.06.2020 року юридичний департамент Львівської міської ради посвідчив, що житлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_4 дійсно належить га праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Загальна площа житлового приміщення 35,2 кв.м. (а.с.6-8, том 2).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч.1 ст.16 ЦК України).

Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним ( Постанова ВС КЦС від 18.01.2024 року у справі №755/7604/22).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц перелічено засновки, необхідні для висновку про дотримання чи недотримання принципу процесуальної економії.

За змістом принципу процесуальної економії застосований спосіб захисту має привести до відновлення порушеного права. Принцип процесуальної економії також передбачає, що суд має ефективно захистити право, унеможлививши повторний позов.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від:

1.виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами;

2.змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа;

3.характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Ефективний спосіб захисту має відповідати: змісту права чи інтересу; характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду із вимогою про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання відповідачки надати йому безперешкодний доступ та ключі до холу під літерою LXII, площею 18,5 кв.м. на другому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що частина холу під літерою LXII переобладнана у житлове приміщення, яке належить їй на праві власності та використовується її сім`єю для проживання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наголошував, що вважає приміщення холу під літерою LXII приміщенням загального користування, право на доступ та користування яким мають усі мешканці гуртожитку.

Водночас, у своїх позовних вимогах він не ставить питання, зокрема, про приведення приміщення холу під літерою LXII до попереднього стану, тощо, однак, просить надати йому безперешкодний доступ та ключі до цього приміщення, що суперечить його доводам про необхідність використання цього приміщення за його первісним призначенням усіма мешканцями гуртожитку та за вищенаведених умов не призведе до відновлення порушених прав осіб, яка вважають, що мають право на користування таким приміщенням за його цільовим призначенням.

Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 7 квітня 2021 року у справі № 924/199/20.

Крім цього, суд зауважує наступне.

Позивач просить суд зобов`язати відповідачку надати йому безперешкодний доступ та ключі до холу під літерою LXII, площею 18,5 кв.м.

Однак, відповідно до поверхового плану, долученого ОСОБА_1 до позовної заяви, який було досліджено у судовому засіданні (а.с.26, том 1), приміщення холу під літерою LXII має площу 38.00 кв.м., частина його використовується відповідачкою, інша частина іншою особою, відомості про яку позивачем не зазначено, до участі у справі таку особу позивачем не залучено.

Таким чином, вирішення питання щодо надання позивачу безперешкодного доступу та ключів до холу під літерою LXII може вплинути в подальшому на права та обов`язки особи, яка не є учасником у справі.Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не в змозі давати оцінку підставам та предмету позову та ухвалювати рішення.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Львівської міської ради, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні спільним допоміжним приміщенням гуртожитку - відмовити.

Сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

третя особа ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6 );

третя особа ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_7 );

третя особа ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8 );

третя особа ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_9 );

третя особа ОСОБА_7 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_10 );

третя особа ОСОБА_8 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_11 );

третя особа ОСОБА_9 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_12 );

третя особа Львівська міська рада (місце знаходження м.Львів, площа Ринок, будинок 1);

третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (місце знаходження м.Львів, вулиця Виговського, будинок 34);

третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (місце знаходження м.Львів, вулиця Виговського, будинок 34).

Повний текст судового рішення складений 16 серпня 2024 року.

Суддя: І.С. Мруць