Ухвала

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 761/28082/23

провадження № 61-8126 ск 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів за перебування у службовому відрядженні, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову і задовольнити його позов повністю. При цьому скаржник зауважив, що не оскаржує рішення в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

2. Верховний Суд ухвалою від 19 червня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - скаржнику необхідно було сплатити судовий збір, виходячи з розрахованої суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та затримки видачі трудової книжки та однієї немайнової вимоги.

3. На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

4. Крім того ОСОБА_1 заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги в цій справі до ухвалення рішення, посилаючись на важкий фінансовий стан, спричинений запровадженням в Україні воєнного стану, звільненням з роботи та відсутністю доходу з моменту такого звільнення.

5. Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Згідно з частинами першою, третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

7. Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

8. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

9. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

10. За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

11. ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

12. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

13. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

14. Наведені ОСОБА_1 обставини не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки заявник не надав докази, які підтверджують його майновий стан.

15. Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

16. Підставою для відстрочення сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

17. Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

18. Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами скаржника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором в повному обсязі) в цій справі дотримано.

19. Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

20. ОСОБА_1 в касаційній скарзі оскаржує рішення в частині відмовлених позовних вимог про визнання днем звільнення дня видачі трудової книжки та внесення до трудової книжки запису про новий день звільнення із визнанням раніше внесеного запису про день звільнення недійсним та стягнення недоплачених коштів за час перебування у відрядженні в сумі 13 839,06 грн, вихідну допомогу в сумі 297 539,79 грн, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та затримки видачі трудової книжки, виходячи із 9 235,32 грн за кожний день затримки, починаючи з 17 травня 2023 року по день фактичного розрахунку.

21. Оскільки скаржник не вказує суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та затримки видачі трудової книжки, яка підлягає до стягнення, вказуючи, що й нього відсутня можливість провести точний розрахунок такої суми, Верховний Суд вважає за можливе порахувати цю суму самостійно з розрахунку 9 235,32 грн (середній заробіток на день) х 314 робочих днів за період з 17 травня 2023 року по 29 липня 2024 року (день винесення судом цієї ухвали), що становить 2 899 890,48 грн.

22. Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

23. Крім цього частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

24. Також частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

25. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року установлено на рівні 2 684,00 грн.

26. Станом на день звернення до суду ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

27. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особоюстановила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

28. Як вже зазначалось в ухвалі Верховного суду від 19 червня 2024 року за подання касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за три майнові вимоги, виходячи з розрахованої суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та затримки видачі трудової книжки та одну немайнову вимогу.

29. Таким чином, скаржнику за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі не менше 23 189,76 грн (13 420 (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) + 1 073,60 х 0,8 х 200%).

30. Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу: 101;22030102,__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір (https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/platig/).

31. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

32. На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

33. Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

34. Ураховуючи викладене, керуючись завданням цивільного судочинства, з метою недопущення обмеження скаржника у доступі до правосуддя,Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів за перебування у службовому відрядженні, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В. В. Пророк