РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.02.2016 по 31.10.2023 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , у квартиру, в якій зареєстровані відповідачі. Оплату за надані послуги відповідачі не здійснювали, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за вказаний період у розмірі 43292,30 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 30.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

У судовому засіданні 24.01.2024 року відповідачем ОСОБА_1 подано письмову заяву - відзив на позов, відповідно до змісту якого Відповідач заперечує проти позову, оскільки за адресою, зазначеною у позові, він не мешкає близько 25 років, а відповідач ОСОБА_3 - не мешкає в м. Запоріжжі більше 12 років, тому вони не могли користуватись наданими Позивачем послугами. За вказаною адресою мешкає лише відповідач ОСОБА_2 , спільно з якою вони є власниками квартири. Крім того, зазначає, що не отримував від позивача повідомлень про наявність заборгованості. Також зазначає, що між сторонами відсутній договір про надання послуг, позивачем не дотриманий позасудовий порядок вирішення спору та звертає увагу на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду.

Інші відповідачі відзив на позовну заяву не подавали.

02.02.2024 року від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, Позивач не погоджується з твердженнями Відповідача та зазначає, що особовий рахунок за вказаною адресою № НОМЕР_1 відкрито на ім`я відповідача ОСОБА_1 , відповідачі зареєстровані за вказаною в позові адресою, а сума заборгованості за надані послуги підтверджується наданим розрахунком. Відповідачі протягом спірного періоду не вчиняли дій, спрямованих на відмову від користування послугами ОСОБА_4 , відомостей про відсутність їх за місцем реєстрації на адресу ОСОБА_4 не надавали, претензій щодо надання послуг неналежної якості не подавали. Щодо доводів відповідача про відсутність між сторонами договору на надання послуг, то відповідно до вимог закону, договір вважається укладеним. Також вважає необґрунтованими посилання відповідача на пропуск позовної давності, оскільки відповідачами частково сплачувалась заборгованість, що свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Також 02.02.2024 року Позивачем подано Заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати в рахунок погашення суми боргу після звернення Позивача до суду з даним позовом. З урахуванням часткової сплати відповідачами суму боргу, загальна заборгованість складає 33251, 41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

В судове засідання представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.

У судове засідання, відповідачі повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У зв`язку з чим, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини і дійшов до наступних висновків.

Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Особовий рахунок за вказаною адресою № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані з вказаною адресою, що підтверджується, відомостями, наданими Департаментом реєстраційних послуг ЗМР від 28.11.2023 року ( а.с. 21- 26).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, який надано разом з заявою про зменшення позовних вимог, за період з 01.06.2016 по 31.10.2023 та довідки щодо заборгованості за надані послуги, заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 33 251,41 грн. (а.с.59-61).

Зазначений розрахунок заборгованості не був спростований відповідачами у встановленому процесуальним законом порядку з урахуванням принципу змагальності.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, що втратили чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85, але діяли у період виникнення заборгованості, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання; централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

02.10.2021 Концерн «МТМ» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, який вважається укладеним з 01.11.2021, оскільки співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно із приписами ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення квартири відповідачів, позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідачі ними користувалися, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідачі були зобов`язані своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву не погоджувався із розміром заборгованості, та зазначив, що він не повинен сплачувати за послуги, надані Концерном «МТМ», оскільки сторони не укладали відповідний договір.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача.

Крім того, відповідачами частково здійснювалась оплата за послуги, надані Концерном «МТМ», а відтак відзив відповідача містить суперечності, оскільки з одного боку відповідач фактично заперечує заборгованість, яка виникла перед Концерном «МТМ», а з іншого боку визнавав заборгованість, здійснюючи оплату за надані послуги.

Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем відповідачі суду не надали. Доводи відповідача щодо не проживання у зазначеній квартирі двох відповідачів жодним чином не підтверджені, з відповідними заявами про відсутність їх за місцем реєстрації до позивача не звертались, про факт не проживання у квартирі не повідомляли, доказів щодо вчинення ними дій, спрямованих на відмову від користування послугами не надано.

Також суд не враховує доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що власниками квартири є 2 особи, які і мають сплачувати заборгованість, оскільки на підтвердження цих обставин надані лише копії договорів купівлі-продажу. Відомостей, які б підтверджували дані про власників квартири станом на час розгляду справи відповідачем не надані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за надані Позивачем послуги підлягає стягненню в солідарному порядку з трьох відповідачів.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про застосування строків позовної давності.

До суду із цим позовом позивач звернувся 24.11.2024.

Заперечуючи проти застосування наслідків пропуску строку позовної давності представник позивача посилається на те, що відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні карантин для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID 19) було запроваджено з 12.03.2020 та продовжено у подальшому до 30.06.2023, з 01.07.2023 карантин скасований.

Крім того, Позивач зазначає, що відповідачами періодично здійснювались платежі, що свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Позивачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог заявлена до стягнення сума заборгованості за період з 01.02.2016 року по 31.10.2023 року у розмірі 33 251, 41 грн., проте з наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума заборгованості відповідачів виникла та продовжувала накопичуватись фактично з січня 2019 року, отже, з урахуванням продовження на строк дії карантину строків, строк позовної давності у даній справі не пропущено.

Таким чином, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності є не обґрунтованим.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підлягають задоволенню у повному обсязі, та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у солідарному порядку сума заборгованості у сумі 33251,41 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», б.137) заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 лютого 2016 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 33 251 (тридцять три тисячі двісті п`ятдесят одна) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять ) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять ) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять ) грн. 73 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного рішення суду.

Суддя В.В. Калюжна