МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"15" серпня 2024 р. Справа № 370/1567/20

Провадження № 4-c/370/7/24

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сініциної О.С.,

секретаря судового засідання Гребінської Н.П.

за участі представника Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) старшого державного виконавця Пустовойт С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Макарівський відділ державної виконавчої служби) та зобов`язання вчинення дій,

в с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області через підсистему «Електронний Суд» 01 серпня 2024 року надійшла зазначена скарга.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 02 серпня 2024 року скаргу передано в провадження судді Макарівського районного суду Київської області Сініциній О.С.

Зі змісту скарги вбачається таке.

ОСОБА_1 08 березня 2024 року звернулась до Макарівського відділу державної виконавчої служби із заявою про надання інформації про виконавче провадження № 66824970 (зареєстрована 11 березня 2024 року № 1172), надання ідентифікатора доступу до нього, зняття арешту з банківських рахунків, накладених у межах цього виконавчого провадження у зв`язку з його закриттям.

Листом від 25 березня 2024 року № 10437 за підписом начальника Макарівського відділу державної виконавчої служби повідомлено, що виконавче провадження № 66824970 було відкрито для виконання виконавчого листа № 370/1567/20 від 01 червня 2021 року, виданого на виконання заочного рішення Макарівським районним судом Київської області від 20 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за заявою від 21 вересня 2016 року № б/н у розмірі 14 178 грн 76 коп. та судового збору у розмірі

948 грн 30 коп.

Крім того, заявниці було роз`яснено умови зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини з посиланням на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Ознайомившись із матеріалами ВП № 66824970, ОСОБА_1 26 квітня 2024 року звернулась до Макарівського відділу державної виконавчої служби із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, посилаючись на пункт 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, відповіді Макарівський відділ державної виконавчої служби на її заяву не надав та відповідні дії не вчинив.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду зі скаргою в якій ОСОБА_1 просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Макарівського відділу державної виконавчої служби, що полягає у ненаданні відповіді на заяву про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій від 26 квітня 2024 року та невинесення постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій;

- зобов`язати уповноважену особу Макарівського відділу державної виконавчої служби державного виконавця розглянути заяву про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій від 26 квітня 2024 року та винести відповідну постанову у порядку та строк, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Судове засідання з розгляду скарги призначено на 15 серпня 2024 року та повідомлено учасників справи.

На адресу суду 09 серпня 2024 року надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд скарги без її участі та просила її задовольнити.

Від представника Макарівського відділу державної виконавчої служби, старшого виконавця Пустовойт С.М. 14 серпня 2024 року надійшов відзив.

Зокрема, у відзиві зазначено, що заяву ОСОБА_1 про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій від 26 квітня 2024 року було належним чином розглянуто та листом від 01 травня 2024 року № 14099 повідомлено про відсутність підстав для її задоволення, оскільки 07 грудня 2022 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Механізму визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій за завершеними виконавчими провадженнями не передбачено.

Вказаний лист був направлений на поштову адресу скаржниці рекомендованою кореспонденцією через відділення Укрпошти, який 12 червня 2024 року повернувся до Макарівського відділу державної виконавчої служби з відміткою на конверті про закінчення встановленого терміну зберігання. На підтвердження цього долучені відповідні докази.

У судовому засіданні представник Макарівського відділу державної виконавчої служби старший державний виконавець Пустовойт С.М. підтримала, викладену позицію у відзиві та просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, заслухавши представника ОСОБА_2 та, розглянувши матеріали справи прийшов до таких висновків.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до статті першої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, виконавчий документ повертається стягувачу (пункт 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що заочним рішенням Макарівський районний суд Київської області від 20 листопада 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягнути з

ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 14178 грн 76 коп., а також 948 грн 30 коп. судових витрат.

Державним виконавцем Макарівського відділу державної виконавчої служби

15 вересня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам: боржнику для виконання, стягувачу для відома.

У зв`язку з тим, що у добровільному порядку боржник заборгованість не сплатив,

27 жовтня 2021 року державним виконавцем Макарівського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банків через систему електронного документообігу шляхом підписання Кваліфікованим електронним підписом.

07 грудня 2022 року державним виконавцем Макарівського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

26 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Макарівського районного відділу державної виконавчої служби із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій. На поштову адресу заявниці направлений лист від 01 травня

2024 року № 14099 з роз`ясненнями про відсутність підстав для задоволення її заяви, який 12 червня 2024 року повернувся до Макарівського відділу державної виконавчої служби з відміткою на конверті про закінчення встановленого терміну зберігання (копія листа від 01 травня 2021 року та конверта наявна у матеріалах справи).

Так, на підставі підпункту 1 пункту 102 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у період дії воєнного стану в Україні фізична особа-боржник, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, може здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій, у якій зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок.

Державний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови:

надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);

перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.

Зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не є підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

У разі надходження від державного, приватного виконавця постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника для здійснення видаткових операцій банк за визначеним у постанові рахунком здійснює видаткові операції на суму коштів у розмірі, встановленому цим підпунктом.

У заяві від 26 квітня 2024 року заявниця посилалася на те, що відповідно до підпункту 1 пункту 102 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не може бути підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, а тому у скарзі просить суд, зокрема, зобов`язати уповноважену особу Макарівського відділу державної виконавчої служби винести постанову про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.

З цього приводу, варто зауважити, що Закон України «Про виконавче провадження» визначає певні умови і відповідний порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Як було зазначено, керуючись пунктом другим частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Макарівського районного відділу державної виконавчої служби постановою від 07 грудня 2022 року повернув виконавчий документ стягучеві.

Приписами підпункту 1 пункту 102 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій після повернення виконавчого документа стягучеві не встановлено.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на наведене, посадові особи Макарівського відділу державної виконавчої служби діяли відповідно до закону та в межах своїх повноважень, права ОСОБА_1 не порушені. Обставини, викладені у скарзі щодо бездіяльності Макарівського районного відділу державної виконавчої служби спростовуються матеріалами справи.

Судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 260261, 353355, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинення дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала виготовлена та проголошена 16 серпня 2024 року.

Суддя О.С. Сініцина