Справа № 162/464/24
Провадження № 2/162/160/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Савича А.С.,
за участю секретаря судового засідання Пилипчук Р.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2024 року звернуся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму основного боргу позики в розмірі 315,00 доларів США, 28,32 доларів США три відсотки річних від суми боргу та судові витрати у справі.
Свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2021 між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики строком на два місця, за яким останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 315,00 доларів США, що момент подання позову до суду, враховуючи офіційний курс валют НБУ станом на 04.06.2024 становить 12751,20 грн терміном до 06.06.2021. Для забезпечення повернення боргу, відповідач 06.04.2021 написав розписку, у якій підтверджується факт отримання грошових коштів. Однак по завершенню строку, тобто 06.06.2021 відповідач добровільно кошти не повернув. Усні та письмові претензії позивача з вимогою про повернення позичених коштів ігнорує. Сума нарахованих процентів становить 28,32 доларів США. Загальна сума позовних вимог за результатами розрахунку з врахуванням 3% річних від простроченої суми становить 343,32 доларів США.
На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 06.04.2021 у розмірі 343,32 доларів США, з яких: 315,00 доларів США заборгованість за основною сумою боргу та 28,32 доларів США три відсотки річних від суми боргу. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.
Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 05.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09 год 00 хв 03.07.2024.
Розгляд справи 03.07.2024 відкладено на 15 год 00 хв 24.07.2024 у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача та відсутністю в суду даних про його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, оскільки адресована йому судова повістка повернулась без вручення адресату та 24.07.2024 відкладено на 11 год 00 хв 09.08.2024 у зв`язку з клопотанням відповідача.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Також просив стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Разом з тим, заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, оскільки ці витрати, на його думку, є завищеними, не відповідають складності справи та виконаною адвокатом роботою.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 06.04.2021 ОСОБА_2 отримав в позику 315,00 доларів США у ОСОБА_1 , терміном на 2 (два) місяці, та взяв на себе зобов`язання повернути дані грошові кошти до 06.06.2021, що об`єктивно стверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 від 06.04.2021 (а.с.6).
Позивач ОСОБА_1 письмово звертався із листом вимогою до відповідача ОСОБА_2 із вимогою повернути йому грошові кошти, які ОСОБА_2 позичив у нього відповідно до розписки від 06.04.2021 (а.с.7).
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу… якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».
Суд, дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Позивачем доведено, що у встановлений договором та розпискою строк ОСОБА_2 не повернув позивачеві 315,00 доларів США, а тому вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Розрахунок процентів згідно ст. 625 ЦК України за період з 06.06.2021 по 04.06.2024 такий:
1) з 07.06.2021 по 31.12.2021 - 208 днів.
315,00 доларів США (сума боргу) * 3% (процентна ставка) / 100% * 208 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5,39 доларів США.
2) з 01.01.2022 по 31.12.2022 - 365 днів.
315,00 доларів США (сума боргу) * 3% (процентна ставка) / 100% * 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 9,45 долари США.
3) з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 365 днів
315,00 доларів США (сума боргу) * 3% (процентна ставка) / 100% * 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 9,45 долари США.
4) з 01.01.2024 по 03.06.2024 - 156 днів
315,00 доларів США (сума боргу) * 3% (процентна ставка) / 100% * 156 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4,03 долара США.
Враховуючи викладене, сума процентів відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 07.06.2021 по 04.06.2024, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 28,32 доларів США (5,39 + 9,45 + 9,45 + 4,03 = 28,32 доларів США).
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 06.04.2021 в сумі 315,00 доларів США та 3 % річних згідно з ст. 625 ЦК України в сумі 28,32 доларів США, а всього - заборгованості на загальну суму 343,32 доларів США.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви на підтвердження факту надання йому правничої допомоги адвокатом Мазуриком П.А. було надано: договір про надання правничої допомоги від 04.06.2024 та акт прийомки-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 04.06.2024 з відповідним розрахунком суми гонорару за надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн (а.с.9-10).
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив відносно суми витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, просив її зменшити, оскільки дана сума, на його думку, є завищеною.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем частково доведено належними доказами наявність понесених витрат, тому вимога про стягнення цих витрат з відповідача підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2022 в справі № 757/36628/16-ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З урахуванням цих обставин справи, виходячи з конкретних обставин справи, яка, не є складною, керуючись критерієм розумності витрат на правову допомогу, на думку суду, розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 5000,00 грн є завищеним, а тому - підлягає зменшенню до суми у розмірі 3000,00 грн.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Крім того, відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При подачі позову позивачем не сплачено судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.4).
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову.

Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,60 грн.
Керуючись статтями 5, 12, 13, 76-81, 141, 201, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-
У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.04.2021 в сумі 315,00 доларів США, 3 відсотка річних в сумі 28,32 доларів США, а всього 343,32 (триста сорок три долари тридцять два центи) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання та проголошення повного рішення суду 09 серпня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Любешівського районного суду
Волинської області А.С. Савич