Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2372/23
Провадження № 2/711/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

відповідачки ОСОБА_1

її представника адвоката Клименка В.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи,

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та включення до актового запису про народження дитини даних про батька, треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Служба у справах дітей Черкаської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 2018 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Питанням реєстрації народження дитини займалася ОСОБА_3 і позивач не подавав своєї заяви про внесення запису про його батьківство щодо такої дитини, внаслідок чого відомості про батька дитини записані зі слів матері в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, а фактичною опікою дитини займається її тітка ОСОБА_5 (сестра матері дитини), яка вивезла дитину на територію Словацької Республіки після повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України. Тож на теперішній час позивач обмежений у праві брати участь у спілкуванні з сином та у вихованні свого сина, оскільки його батьківство не визнається, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачка заперечила проти позову. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на те, що її покійна сестра ОСОБА_3 мала стосунки з різними чоловіками і хто з них є біологічним батьком ОСОБА_6 достовірно невідомо. Зазначила, що після народження ОСОБА_7 дійсно деякий час проживала спільно з позивачем, але ніхто з них не цікавився дитиною та не виявляв ніякої турботи і піклування щодо дитини, в наслідок чого 19.11.2021 дитину у критичному стані було вилучено у ОСОБА_3 працівниками ювенальної поліції спільно з представниками служби у справах дітей. З того часу дитина перебуває під фактичною опікою відповідачки. Дитина має вади здоров`я і потребує постійного стороннього догляду. У зв`язку з повномасштабною військовою агресією Росії проти України відповідачки разом зі своїми дітьми та малолітнім ОСОБА_6 , відносно якого вона є опікуном, виїхала до Словацької Республіки, де діти перебувають у безпеці. Наразі у відповідачки відсутня можливість привезти малолітнього ОСОБА_6 на територію України і відповідачка категорично заперечує наявність у позивача можливості та здатності опікуватись дитиною.

Під час підготовчого провадження позивачем заявлене клопотання від 06.08.2024 про проведення повторно судової молекулярно-генетичної експертизи для визначення батьківства щодо малолітнього ОСОБА_6 на вирішення якої поставити питання: чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В обґрунтування клопотання позивач посилається на свідоме ухилення відповідачки від виконання її обов`язку щодо забезпечення участі у експертизі малолітнього ОСОБА_6 . Однак для справедливого вирішення справи позивач вважає за необхідне призначити повторно судову молекулярно-генетичну експертизу про встановлення батьківства, що є суттєвим для розгляду справи, адже підтвердження факту біологічного батьківства позивача стосовно малолітнього ОСОБА_6 може бути зроблено виключно на основі висновку судової молекулярно-генетичної експертизи про встановлення батьківства або визнання такого факту безпосередньо судом.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Семенюк О.Г. не з`явилися, про причину неявки не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Крім того, суд забезпечував можливість представнику позивача брати участь в судовому в режимі відеоконференції про що судом 06.08.2024 року було винесено відповідну, яка 06.08.2024 року була доставлена до електронної скриньки представника позивача.

Відповідачка заперечила проти призначення експертизи, посилаючись на неможливість транспортування дитини на територію України, оскільки стан здоров`я дитини не дозволяє цього зробити.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Клименко В.М. заперечував проти задоволення клопотання. При цьому, просив врахувати, що відповідачка разом з малолітнім ОСОБА_4 та іншими двома дітьми перебуває за межами України та не має змоги прибути на територію України до експертної установи, оскільки це буде небезпечним для дітей. Зауважив, що проведення експертизи можливе лише в рамках міжнародного доручення за умови прибуття позивача до експертної установи на території Словацької Республіки за фактичним місцезнаходженням малолітнього Давида.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та слухання справи були повідомленні в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши надані учасниками справи докази в обґрунтування заявленого клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Позивач наполягає на необхідності призначення судом судової молекулярно-генетичної експертизи для підтвердження його біологічного батьківства відносно малолітнього Давида, оскільки саме такий доказ є найбільш вагомим з точки достовірності для підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в даному судовому провадженні.

Разом з тим, суд звертає увагу, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності цивільного судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, слід виснувати, що учасник справи не обмежений у праві надавати суду докази на підтвердження обставин, на які такий учасник справи посилається в обґрунтування своєї позиції. Натомість доцільність та необхідність вчинення процесуальних дій зі збирання певних доказів має оцінюватись в контексті істотності значення таких доказів для з`ясування змісту спірних правовідносин та правильності правового вирішення спору, що розглядається судом.

За обставинами судового провадження за клопотанням позивача судом, ухвалою від 26.12.2023р., вже призначалась судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проведення такої експертизи було доручено експертам Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з покладанням на позивача витрат по проведенню експертизи. Також судом було вирішено зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити явку малолітнього ОСОБА_4 на виклик експертів для надання біологічних зразків дитини, необхідних для проведення експертизи.

Представник відповідача повідомив суд про неможливість виконання ухвали суду від 26.12.2023р. в частині забезпечення явки дитини із Словацької Республіки на територію України для надання біологічних зразків, оскільки транспортування дитини створює загрозу для його життя та здоров`я.

01.03.2024р. на адресу суду надійшло клопотання експерта від 13.02.2024р., в якому, зокрема, вказується на неможливість проведення експертизи без прибуття до експерта позивача, дитини та матері дитини для відбору біологічних зразків (букального епітелію).

Листом від 01.04.2024р. експерт повідомив суд про неможливість проведення експертизи, що зумовлене неявкою до експерта ОСОБА_8 разом з біологічною матір`ю (офіційним опікуном дитини) для відбору порівняльних зразків /т. 2 а.с. 123-125/.

Натомість судом було встановлено, що малолітній ОСОБА_9 перебуває під медичним наглядом лікарів пневмофтизіатричної амбулаторії Національного інституту дитячих хвороб в м. Братислава Словацької Республіки, що зумовлене наявністю в дитини з народження прогресуючого неврологічного захворювання з серйозним впливом на здатність ковтати, а також серйозний вплив на силу відкашлювання. Це проявляється у вигляді повторюваних аспірацій них подій важких аспірацій них пневмоній, бронхітів з обструкцією, з потребою в кисні а іншій респіраторній підтримці відсмоктування перед диханням амбуваком. Дитина страждає від серйозних епілептичних нападів. Стан дитини настільки серйозний, що будь-яке тривале транспортування є ризиком для виникнення епілептичних нападів або аспірацій них подій з летальним результатом /т. 2 а.с. 109-110/.

Станом на 20.06.2024р. малолітній ОСОБА_9 перебуває під медичним наглядом лікарів неврологічної амбулаторії Національного інституту дитячих хвороб в м. Братислава Словацької Республіки, що зумовлене встановленням діагнозу: епілептична енцефалопатія, епілепсія з генералізованими моторними нападами; підозра на нейродегенеративне захворювання у диференціальній діагностиці ОСОБА_10 з малими змінами; тяжка підвищений моторний ризик кінезіологічний рівень першого триместру; дифузна атрофія мозку, перивентикулярна лейкоенцефалопатія з обох доків; гіпотрофія зорових нервів і хіазми; ексвакація диска зорового нерва, ймовірно вроджена зліва. Потребує підвищеного нагляду педіатра, потребує цілодобового догляду /т. 2 а.с. 182-184/

Предметом доказування по даній справі, в контексті підстав позову, є наявність кровного споріднення між позивачем та малолітнім ОСОБА_6 . Також до обставин, що підлягають доказуванню у справі, відноситься наявність у позивача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6 та їх порушення.

Отже, слід виснувати, що відомості, які можуть бути отримані за наслідками проведення молекулярно-генетичної експертизи мають суттєве значення для встановлення обставин спірних правовідносин.

Разом з тим, експертний висновок є одним з видом доказів у цивільному судочинстві. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертав увагу, що під час розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів спір про визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Відповідно до ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (постанова Верховного Суду від 26.01.2022р. у справі №202/5601/18).

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Таким чином, суд бере до уваги, що в даному випадку є конкуренція між інтересом позивача у наданні суду доказів, які з певним ступенем категоричності здатні підтвердити наявність кровного споріднення між позивачем та дитиною, та законними правами та інтересами дитини щодо запобігання надмірного втручання у право на безпечні умови життя. Отже, завданням суду є дотримання справедливого балансу співвідношення між інтересами дитини та позивача щодо встановлення його батьківства, досягнення якого має здійснюватись із забезпеченням найкращих інтересів дитини.

Суд зауважує, що в даному випадку, враховуючи стан здоров`я малолітнього Давида, а також характер суспільно-політичних подій, які мають місце на території України (воєнний стан, що обумовлений повномасштабною військовою агресією країни-окупанта Росії проти України, який супроводжується постійними обстрілами військовою зброєю мирних територій України), примусове транспортування дитини на територію України для відібрання в неї біологічних зразків задля забезпечення проведення молекулярно-генетичної експертизи не відповідає засадам пропорційності втручання у право на повагу до приватного життя в контексті дотримання державою негативних зобов`язань щодо забезпечення реалізації прав т інтересів дитини, передбачених ст.ст. 6, 9, 16, 18 Конвенції ООН про права дитини.

В той же час суд бере до уваги, що діючий на території України правовий режим воєнного стану перешкоджає позивачу особисто виїхати за межі України, зокрема на територію іноземної держави, щоб взяти участь у молекулярно-генетичній експертизі.

Натомість слід звернути увагу, що суд має змогу та здатен надати оцінку іншим доказам, що надані учасниками справи з врахуванням їх позицій, а також обставинам спірних правовідносин та обраному позивачем способу захисту. При цьому обставини, на які посилаються сторони можуть підтверджуватись іншими доказами, які надані суду учасниками справи. В той же час проведення молекулярно-генетичної експертизи за своїм змістом є складною, тривалою та дороговартісною процесуальною дією, і на теперішній час об`єктивно відсутня можливість у проведенні такої експертизи.

Тому, враховуючи обставини спірних правовідносин, доказове значення висновків такої експертизи в контексті умов її проведення та змісту правового регулювання спірних правовідносин, беручи до уваги співвідношення балансу інтересів позивача та малолітньої дитини, суд доходить висновку про неможливість її повторного призначення, оскільки в даному випадку проведення такої процесуальної дії не сприятиме реалізації завдань судочинства та не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 83, 89, 103, 110, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14 серпня 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко