Справа № 367/2263/24
Провадження №2-п/367/65/2024
УХВАЛА

Іменем України

про відмову у поновленні строку

15 серпня 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Кухленко Д.С., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гайдамачук І.О. про поновлення пропущеного строку та перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2024 року, ухваленого у цивільній справі №367/2263/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гайдамачук І.О. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 08 травня 2024 року у справі № 367/2263/24. Також, одночасно із поданням цієї заяви адвокат Гайдамачук І.О. подала до суду заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не міг отримати судові повістки за зареєстрованим місцем проживання так як є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі з 25.02.2022 року у військовій частині НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від заробітку і доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 11.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.. Таке рішення суду має законну силу.

Перевіривши матеріали цивільної справи та ознайомившись з матеріалами заяви про перегляд заочного рішення суду, вбачаються підстави для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки як підтверджується матеріалами справи зазначену заяву було подано після закінчення строку установленого ЦПК України.

Згідно з ч. 1ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч.1статті 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропуску строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Німеччини").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Отже, право на подачу відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду законодавством пов`язане з днем його отримання останнім.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, копія заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів 16.05.2024 була направлена відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідно до роздруківки трекінгу, конверт 13.06.2024 повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Однак представник відповідача в своїй заяві про перегляд заочного рішення вказує, що відповідач дізнався про заочне рішення лише коли прибув у основну відпустку, про що свідчить відпускний квиток. Відповідно до відпускного квитка ОСОБА_1 прибув в м. Буча Київської області 22.06.2024. Тобто суд вважає датою, коли відповідач дізнався про винесене заочне рішення, - 22.06.2024. Також в матеріалах справи міститься ордер № 09/06-24 підписаний відповідачем з ОСОБА_4 25.06.2024, отже суд саме з цієї дати обраховує процесуальний строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Стаття 284 ЦПК України передбачала право відповідача протягом двадцяти днів з дня отримання копії заочного рішення подати заяву про його перегляд. Вказаний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення роз`яснено судом і в самому тексті заочного рішення від 08.05.2024.

Таким чином, враховуючи, що відповідач 25.06.204 дізнався про винесене заочне рішення суду від 08.05.2024, то з заявою про його перегляд він мав звернутись протягом двадцяти днів з вказаної вище дати, тобто не пізніше 15.07.2024.

Як вбачається з матеріалів справи представником відповідача адвокатом Гайдамачук І.О. в системі «Електронний суд» сформовано 17.07.2024, тобто з пропуском строку встановленого статтею 284 ЦПК України. Посилаючись на поважну причину пропуску строку, що відповідач не знав про існування заочного рішення.

Крім того суд звертає увагу, що відповідач отримував смс-повістки, що підтверджується довідкою про доставку смс, на зазначений номер телефону в заяві про перегляд заочного рішення.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів вчинення представником відповідача всіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 08 травня 2024 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Суд вважає, що у заяві представник відповідача про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не вказав та не надав жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення заочного рішення від 11 березня 2024 року.

Так, процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, з урахуванням висновку Верховного Суду, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку представнику відповідача на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст. 126, 127, 284, 287,288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гайдамачук І.О. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 08 травня 2024 року у справі № 367/2263/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гайдамачук І.О. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 08 травня 2024 року у справі № 367/2263/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня підписання ухвали.

Суддя: Д.С. Кухленко