Справа № 212/3665/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.
секретар судового засідання - Івашко А.А.
у цивільній справі № 212/3665/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.
у с т а н о в и в :
08.04.2024 року адвокат Яводчак О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду засобами електронного зв`язку із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 325 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював підземним прохідником шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда» з 09.12.1997р. по 31.03.1998р., з 31.03.1998р. по 03.07.2001, 12.08.2003р. по 23.02.2005р. підземним прохідником шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда», ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 23.02.2005р. по 19.07.2007р., з 02.06.2008р по 06.10.2008р., з 06.10.2008р., по 02.04.2013р., з 17.07.2020р. по 13.12.2020р. заступником начальника підземної дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником яких є АТ «Криворізький залізорудний комбінат». У зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини Відповідача отримав хронічні професійні захворювання, а з 26.03.2024 року йому встановлена ІІІ група інвалідності з причини професійного захворювання із втратою працездатності 50%, визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця в умовах вібрації та пилу, наведені обставини призвели до зміни образу і якості життя, оскільки постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праві руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, зниження слуху, задишку при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель важкість у грудях, головний біль, втому. Тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 325 000 грн.
11 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
26 квітня 2024 року представник відповідача надала відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що Позивачем не доведено факт наявності моральної шкоди та вини відповідача в її завданні. При цьому просив врахувати, що Позивач працює на АТ «Кривбасзалізрудком» з 09.12.1997 по сьогоднішній день за різними професіями. З 18.08.2021 диспетчером виробничого відділу шахти «Криворізька» на здоров`я при цьому не скаржиться, після встановлення втрати професійної працездатності 26.03.2024 року Позивач продовжує працювати на поверхні шахти диспетчером виробничого відділу. Твердження Позивача про те, що він не має можливості матеріально забезпечувати себе та членів сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини в державі, вважають безпідставними, оскільки Позивач досяг 59 років 6 місяців, забезпечений пенсією, виплатами при втраті професійної працездатності та інвалідності, а також заробітною платою, що на переконання представника відповідача, свідчить про відсутність моральних страждань від втрати працездатності, на які Позивач посилається в позовній заяві. Крім того, зазначає, що у пункті 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.02.2024 року, зазначено: особисто ОСОБА_1 , на посаді начальника дільниці № 6 шахти «Криворізька» АТ «Кривбасзалізрудком» порушив п. 2.18, 2.35, 2.36 «Посадової інструкції начальника дільниці нарізних робіт», затвердженою наказом ПАТ «Кривбасзалізрудком» № 2763 від 12.06.2018 та ст. 14 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-12. Укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до статті 29 Кодексу законів про працю України був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов`язку, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
26 квітня 2024 року представник позивача надав на адресу суду заяву, в якій повідомив, що стороною позивача відповідь на відзив готуватись та подаватись не буде, позов підтримує у повному обсязі, та просив суд позовну заяву задовільнити.
Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді підземного прохідника шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда» з 09.12.1997р. по 31.03.1998р., з 31.03.1998р. по 03.07.2001, 12.08.2003р. по 23.02.2005р. на посаді підземного прохідника шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда», ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», з 23.02.2005р. по 19.07.2007р., з 02.06.2008 р по 06.10.2008р., з 06.10.2008р. по 02.04.2013р., з 17.07.2020 р. по 13.12.2020 р. на посаді заступника начальника підземної дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником яких є АТ «Криворізький залізорудний комбінат», тобто протягом 12 років 09 місяців працював у шкідливих умовах (а.с. 6-9).
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №129979 від 26.03.2024 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, з яких 30% по ХОЗЛ та 20% по туговухості безстроково. Відповідно до довідки МСЕК 12 ААГ №558412 від 26.03.2024 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності, визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця в умовах вібрації та пилу безстроково (а.с. 17).
12 лютого 2024 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 : хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН другого ступеня. Код МКХ-10 - І 44, хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Код MKX-10 - H 90.3.
Причиною професійних захворювань в акті зазначено пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 10% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму норму в 1.1 - 1.15 рази і складала 2-2,3 мг на м3 при ГДК 2.0 мг на м3 згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.01.2020 N 1596. Шум: еквівалентний рівень шуму перевищував норму на 3 дБА (83 дБА при гранично допустимому рівні 80 ДБА) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».
Зазначений Акт був складений на підставі інформаційної довідки про умови праці від 03.11.2021 №108984.6-11, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, в якій, в тому числі, наведені характеристики факторів виробничого середовища і трудового процесу за період роботи позивача.
Обставиною виникнення профзахворювань стала робота начальником підземної дільниці шахти «Криворізька» (шахта «Родіна») АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 19.07.2007 по 02.06.2008. з 06.10.2008 по 02.04.2013. та з 17.07.2020 по 03.12.2020, ОСОБА_1 в підземних умовах виконував комплекс робіт з оперативного управління усіма видами робіт на дільниці у відповідності з затвердженими технічними проектами та планами.
Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень підтем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування передав під вплив концентрацій аерозолів фіброгенної дії в повітрі робочої зони, що перевищували нормативні та рівнів шуму, що перевищували допустимі.
Згідно медичного висновку лікарсько експертної комісії спеціалізованого промислової медицина в охорони здоров`я підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут: з 09.12.1997р. по 31.03.1998р., з 31.03.1998р. по 03.07.2001, 12.08.2003р. по 23.02.2005р. підземним прохідником шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда», ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», з 23.02.2005р. по 19.07.2007р., з 02.06.2008р по 06.10.2008р., з 06.10.2008р., по 02.04.2013р., з 17.07.2020р. по 13.12.2020р. заступником начальника підземної дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (а.с.14-16).
Ч. 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.
Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зав`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 50% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 325 000 грн., враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах, який становить 12 років та 09 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу первинно встановлений у 50% безстроково, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності безстроково; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 180 000 грн., яка оподаткуванню не підлягає, в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.
Щодо утримання з суми компенсації моральної шкоди податку суд зазначає наступне.
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як видно з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже
заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, у зв`язку з чим, суд вважає, що стягнення має проводитись без утримання податку з доходу фізичних осіб.
За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави
судовий збір в сумі 1800 гривень.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст.4,5,6 - 13,76-81,89,137-141,258-259,263-265,279, 354 ЦПК України суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовій збір в розмірі 1800,00 гривень.
В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.
Повне рішення суду складено 08.08.2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна