Справа № 585/2896/24
Номер провадження 2/585/841/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Цвєлодуб Г.О.

за участі:

секретаря судового засідання - Салій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник позивача звертається ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи: приватний виконавець Жованик Юлія Андріївна, приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович, про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2024 року представник позивача Шинжирбаєв М.Т., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи: приватний виконавець Жованик Ю.А., приватний нотаріус Личук Т.В., в якому просить: визнати виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований у реєстрі за № 3186 від 15.03.2021 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн.; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 суму стягнутих коштів в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме 17804 грн. 99 коп.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «КФ.ЮА» було укладено кредитний договір № 1-1-136906 від 04 березня 2019 року. Відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 20190916-П від 16.09.2019 р. є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». Приватним виконавцем Жованик Ю.А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» боргу на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Личук Т.В. № 3186 від 15.03.2021 р. Жодних вимог, претензій та повідомлень від відповідача позивач не отримувала. Жодних правочинів, зокрема нотаріально посвідчених, з відповідачем позивач не укладала. Виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства, заборгованість у виконавчому написі не є безспірною, нотаріусом порушено вимоги щодо процедури оформлення виконавчого напису. Крім того, оскільки з позивача у примусовому порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який є незаконним, стягнута сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 10 липня 2024 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Ухвалою від 23 липня 2024 року зупинено стягнення по виконавчому провадженню № НОМЕР_1, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Жованик Ю.А., відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Личука Т.В. № 3186 від 15.03.2021 року, до набрання рішення у даній справі законної сили.

У судове засідання сторони, повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, не з`явились.

Представник позивача в заяві до суду позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач відзив на позов, у наданий судом строк до суду не подав. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін не надав.

Клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні до суду не подали.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3186 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 24155 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. 15.04.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 3186 від 15.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.

Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню зборжника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88Закону України«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суд наголошує, що як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Личук Т.В. посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами.

Отже, станом на 15.03.2021 - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окрім цього, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України №1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача.

За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими.

Щодо поверненню позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 17804 грн 99 коп., які було стягнуто приватним виконавцем за виконавчим написом. Оскільки судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, кошти, які відповідач стягнув з позивача, підлягають поверненню останньому.

Відповідно до листа від 17.06.2024 №3639 за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 3186 від 15.03.2021 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В., було стягнуто кошти: 204,50 грн., що надійшли 07.06.2021 р., 5867,41 грн., що надійшли 07.06.2021 р., 10033,08 грн., що надійшли 07.06.2021 р. та 1700 грн., що надійшли 07.06.2021 р., які було розподілено в порядку ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині повернення безпідставно набутих коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса підлягають задоволенню.

Позивачем по справі було понесено судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, а саме сплачений судовий збір через підсистему ЕСІТС за позовну вимогу не майнового характеру в сумі 968 грн 96 коп., сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 484 грн 48 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, заяву представника позивача про зменшення судових витрат на правничу допомогу та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Так в підтвердження необхідності стягнення витрат на правову допомогу, позивачем було надано копію договору про надання правничої допомоги № 24/05/2024-ЦС від 24.05.2024 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Таштановою О.Г.; додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 24/05/2024/ЦС від 24.05.2024 р.; довідку про обсяг виконаної роботи від 20.06.2024 р., акт № 24/05/2024-ЦС приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.05.2024 р.

Виходячи з фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг адвоката, співмірності із складністю справи, яка є малозначною, витраченого часу та обсягу виконаних робіт, засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу з 4000,00 грн. до 2000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,76-81, 141, 200259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3186, вчинений 15.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 24155 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти, стягнуті за виконавчим написом нотаріуса в сумі 17804 (сімнадцять тисяч вісімсот чотири) грн. 99 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1453 грн. 44 коп. та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ