Справа № 2-1394/02
Провадження № 4-с/522/70/24
УХВАЛА

15 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Абухін Р.Д.,

за участі секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса матеріали скарги представника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О.О. на дії та бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії представника ОСОБА_1 - адвоката Желдакова Я.І., стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О.О. на дії та бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою суду від 25.07.2024 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2024 року у задоволенні заяви Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закриття провадження у справі № 2-1394/02, у зв`язку з відсутністю предмету спору було відмовлено.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлясь належним чином. Про причини неявки суд не повідомли.

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про закриття провадження по справі задоволенню не підлягає, на підставі нижченаведеного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням місцевого Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2002 року справа №2-1394/02 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріального та моральної шкоди задоволено частково, в частині стягнення відшкодування матеріального та моральної шкоди з ОСОБА_4 відмовлено

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2002 було скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2005 ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 було відмовлено.

Відповідно до листа Одеського державного нотаріального архіву від 26.02.2024 № 439/01-20 в матеріалах архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори міститься постанова Приморського РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі АВ № 962462 від 22.04.2004, щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Також, до листа долучено копію постанови Приморського РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі АВ № 962462 від 22.04.2004.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року по справі № 2-1394/02 скаргу ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О. або іншу посадову особу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8189345, зареєстровано 14.11.2008 р. Першою Одеською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 22.04.2003 року, серія АА № 288837.

Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було знято арешт реєстраційний номер обтяження 8189345 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року по справі № 2-1394/02.

Однак, скаржником у реєстрі речових прав на нерухоме були виявлені нові арешти, які накладені на підставі тієї ж самої постанови державного виконавця, в межах того ж самого виконавчого провадження.

Відповідно до інформаційної довідки №384870599 від 28.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається наявність наступного зареєстрованого обтяження: Номер запису про обтяження: 55639254 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 14.11.2008 10:02:36; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73866029 від 27.06.2024 18:11:16, ОСОБА_5 , Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Одеська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства Україна. Відомості реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8189356, 14.11.2008 10:02:36.

Відповідно до інформаційної довідки №369329976 від 11.03.2024, вбачається наявність наступного зареєстрованого обтяження: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 8189356; зареєстровано: 14.11.2008 10:02:36 за № 8189356 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса. Вул. Ланжеронівська, 26, ; 705-13-18; 705-13-19; 705-13-20; 705-13-2; Підстава обтяження: постанова, б/н, 22.04.2003, Приморський РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_1 , Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 3593221ОDESSA1, Архівна дата: 24.04.2003, Дата виникнення: 24.04.2003, № реєстра: 1247-2003, внутр. № F401813925F42B2D7253. Аналогічна інформація міститься в інформаційних довідках № 387673237 від 22.07.2024 та №387673559 від 22.07.2024

Відповідно до листа начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.07.2024 №122903 ОСОБА_1 було відмовлено у знятті арешту з його майна з посиланням на те, що матеріали виконавчого провадження в межах якого накладався арешт знищено та неможливо встановити правомірність дій державного виконавця.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК, - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. а ч.1, ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові ВП ВС від 12.02.2020 р. № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 року по справі №712/12136/18.

Окрім того, на момент закінчення виконавчих проваджень, відділ державної виконавчої служби діяв згідно порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затверджено наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5 (надалі Порядок), згідно п.п.9.9-9.10 якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.9.10. Порядку - завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Наприклад, виконавчі провадження з трирічним строком зберігання, завершені у 2009 році, можуть включатися в акт, що буде складений не раніше 1 січня 2013 року.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Отже, з наведених норм вбачається, що саме завершені виконавчі провадження підлягають знищенню у разі закінчення строку їх зберігання.

Таким чином, у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження, у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю , визначеною законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. Одночасно із цим Законом визначено єдина підстава звернення до суду для отримання відповідного рішення суду боржником (колишнім боржником по закритому виконавчому провадженню), як стороною виконавчого провадження шляхом звернення із скаргою на дії виконавчої служби, так як порядок звернення власника майна із відповідним позовом, визначений лише у випадку якщо цей власник не є, та не був стороною виконавчого провадження.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Наявність не знятого арешту на все майно боржника за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, зокрема скасування рішення, яким було стягнуто борг, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

За таких умов існування арешту на все нерухоме майно, що був накладений у рамках виконавчого провадження саме за для досягнення мети цього провадження, забезпечення реального виконання рішення втратило своє призначення, арешт не виконує функцію забезпечення виконання рішення у виконавчому провадженні, що завершене. Натомість цей арешт за відсутності відповідного провадження не має правової основи, створює правову невизначеність і безпідставно обмежує права власника майна.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено необхідність зняття арештів з нерухомого майна ОСОБА_1 , оскільки не знятий арешт з майна заявника порушує його права, як власника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Желдакова Я.І., стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О.О. на дії та бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О. або іншу посадову особу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8189356, зареєстровано 14.11.2008 Першою Одеською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 22.04.2003 року;

Зобов`язати начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О. або іншу посадову особу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав, спеціальній розділ про держану реєстрацію обтяжень номер запису про обтяження: 55639254 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 14.11.2008 10:02:36, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73866029 від 27.06.2024 18:11:16, ОСОБА_5 , Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Одеська обл., вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Р. Д. Абухін

15.08.2024