УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 761/10262/20

провадження № 61-10849ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ТОВ «Фірма «Т.М.М.» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги у розмірі 113 525,83 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма «Т.М.М.» грошові кошти в розмірі 49 026,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фірма «Т.М.М.».

Ухвала мотивована тим, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що позивач отримало повний текст оскарженого судового рішення лише 01 травня 2024 року, що унеможливило своєчасне звернення із апеляційною скаргою, не свідчать про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки ТОВ «Фірма «Т.М.М.» було відомо про розгляд справи у суді першої інстанції. Зокрема, ТОВ «Фірма «Т.М.М.» є позивачем у справі, отримувало поштову кореспонденцію по справі, заявляло клопотання. Будь-які докази, що представники ТОВ «Фірма «Т.М.М.» після ухвалення рішення намагалися дізнатись про стан відомого їм судового провадження та отримати копію судового рішення у справі, учасником якої є апелянт, у матеріалах справи відсутні.

25 липня 2024 року ТОВ «Фірма «Т.М.М.» засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущений через те, що ТОВ «Фірма «Т.М.М.» отримало оскаржену ухвалу апеляційного суду 01 липня 2024 року.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд на підставі статті 390 ЦПК України поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

апеляційний суд безпідставно відмовив у відкриття апеляційного провадження, чим порушив права позивача на апеляційний перегляд справи, не залишив апеляційну скаргу без руху. При цьому позивач мав підстави для поновлення строку і міг їх навести, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину», а на момент розгляду справи діяли карантинні обмеження через «COVID 19», тому за роз`ясненнями Верховного Суду суди мали поновлювати учасникам справи строки на оскарження;

не прийнято до уваги і те, що Торгово-промислова палата України на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», статуту Торгово-промислової палати України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента від 24 лютого 2022 року № 64/22 «Про введення воєнного стану в Україні». Отже, Торгова-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами як для суб`єктів господарювання, так і для населення;

не врахував доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив порядок вручення судових рішень, лише 06 травня 2024 року заявник отримав рішення суду, тому наявні підстави на поновлення строку на апеляційне оскарження. Разом з цим, оскаржена ухвала апеляційного суду порушує права заявника на справедливий суд та перешкоджає у доступі до правосуддя.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

У частині першій статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 753/4792/17 (провадження № 61-2722св23) вказано, що «сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Установлено, що рішення суду першої інстанції в цій справі ухвалено 30 вересня 2021 року. Апеляційну скаргу на це рішення ОСОБА_2 подав в листопаді 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. При цьому апеляційна скарга подана стороною в справі - відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), який був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції. Про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили відповідач не зазначав. Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, але помилився щодо мотивів такої відмови».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 301/2320/15-ц (провадження № 61-9348св22) зазначено, що «з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та присічність річного строку, визначеного вказаною процесуальною нормою, який поновленню не підлягає, суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою вказаної особи, поданою після спливу річного строку з дня постановлення оскаржуваного рішення».

Апеляційний суд встановив, що особа, яка подала апеляційну скаргу, є позивачем у справі, який отримував поштову кореспонденцію у справі, заявляв клопотання, а саме через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Оскаржене судове рішення ухвалене 17 грудня 2020 року (повний текст складено 18 січня 2021 року), апеляційну скаргу на вказане судове рішення подано 05 червня 2024 року, тобто через понад три роки після його ухвалення. При цьому ТОВ «Фірма «Т.М.М.» було обізнано про розгляд справи у суді першої інстанції, а докази виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення до суду із апеляційною скаргою, не надало.

За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги про порушення норм процесуального права апеляційним судом є необґрунтованими, оскільки згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Проте у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог частини другої статті 358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження. При цьому суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлювати цей строк з таких причин. ТОВ «Фірма «Т.М.М.» подало апеляційну скаргу більше ніж через 2 роки після постановлення оскарженого судового рішення, на обґрунтування причин пропуску строку посилалось лише на недотримання судом першої інстанції порядку вручення судових рішень, що відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України не є підставою для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою поданою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі № 761/10262/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко