Справа № 146/422/24
"12" серпня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ремізової Т.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кідрук М.М. звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 2014 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що крім нього в будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який є її сином .
Відповідач у будинку за вказаною адресою не проживає більше року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провдження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кідрук М.М. не з`явився, однак подав до суду клопотання в якому просить розгляд справи провести без участі позивача та його представника та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, та про причину неявки суду не повідомив, хоча повідомлялася про слухання справи шляхом оголошення на сайті суду, тому суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засіданя не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що спірним майном є житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Даний житловий будинок належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 червня 2014 року .
З акта по факту проживання/не проживання особи за адресою видно, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки виданої Гнатківським старостинським округом від 05 січня 2024 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 протягом тривалого часу (більше одного року ) не проживає.
Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивачем доведено і підтверджено належними доказами, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку по АДРЕСА_1 на день розгляду справи, а тому втратив право користування житловим приміщенням в будинку позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд вважє, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладено, керуючись ст. ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 274, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2024 року.
Суддя: І. В. Скаковська