УХВАЛА
про відмову в забезпеченні позову

05.08.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Стрілецька О.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «КК «ДомКом Житомир» про відшкодування матеріальної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 269608,68 грн пропорційно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності на належну їм на праві власності та судові витрати.
Одночасно з позовною заявою до суду подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт та заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить відповідачам до набрання рішенням законної сили.
Мотивуючи заявлені вимоги щодо забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідачі по справі з метою ухилення від виконання рішення суду можуть відчужити майно, яке їм належать, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити поновлення її прав та виконання рішення суду.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказала, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по частині кожному.
Посилається на те, що на сайті оголошень dom.ria.com розміщено оголошення про продаж квартири, що належить відповідачам.
Вважає, що беручи до уваги предмет позову, пред`явлену вимогу про відшкодування шкоди в значному розмірі, надані докази в обгрунтування позовних вимог, ймовірність ускладнення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, існують достатні підстави для задоволення заяви.
До заяви про забезпечення позову заявник долучила роздруківку із сайті оголошень dom.ria.com.

Відповідно до статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №183/5864/17-ц.

Нормами п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, слідчий суддя доходить висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідачі вживають заходи щодо відчуження належного їм на праві власності майна, а саме намагаються продати належну їм квартиру, що, на думку заявника, підтверджується оголошенням на сайті dom.ria.com.

Дослідивши зміст роздруківки з сайту dom.ria.com, яку ОСОБА_1 долучила до заяви про забезпечення позову, на якій розміщено оголошення про продаж квартири, судом встановлено, що в даному оголошенні вказано, що квартира знаходиться по вул. Офіцерській.

Надані роздруківки не дають суду можливості ідентифікувати точну адресу та номер квартири з сайту оголошень, як таку, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .Інших доказів, які підтверджують, що квартира з оголошення є саме квартирою відповідачів заявником не подано. Як і не надано інших доказів, які підтверджують наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує потребу в застосуванні заходів забезпечення позову, тобто вчинення відповідачами конкретних дій, направлених на ухилення від виконання зобов`язання.

Крім того, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, не співмірні із заявленими позовними вимогами. Так, заявлена позивачем ціна позову складає 269608,68 грн, водночас, позивач просить накласти арешт на квартиру, ринкова вартість якої згідно з долученої роздруківки з сайту продажу нерухомості складає приблизно 41 000 доларів США що еквівалентно 1701500,00 грн, що є явно не співмірним з ціною позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову, не є співмірним із заявленими позовними вимогами; позивачем не доведено, що існують обставини, які свідчать про вжиття відповідачами реальних заходів, направлених на відчуження належного їм нерухомого майна на користь третіх осіб з метою ухилення від виконання рішення суду, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявник не довела наявність правових підстав для застосування в даній цивільній справі заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідачів, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 151-153, 258, 260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складення.

Суддя О.В. Стрілецька