ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 678/650/24

Провадження № 22-ц/4820/1551/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 678/650/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2024 року у цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину коштів, сплачених за навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Відокремленому структурному підрозділі закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Хмельницький інститут соціальних технологій за 2023 2024 навчальний рік в сумі 13 500 грн; крім того стягнути з ОСОБА_4 на її користь за 2024-2025 і 2025-2026 навчальні роки половину коштів за оплату навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Відокремленому структурному підрозділі закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Хмельницький інститут соціальних технологій в сумі 13 500 грн за кожен навчальний рік, в тому числі по 6 750 грн посеместрово до 25 серпня і до 25 січня кожного року, на період навчання по 30.06.2026 року.

На підтримання заявлених позовних вимог, позивачка посилалася, що з 12 травня 2001 року, вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2016 року. В період шлюбу, у них народилося двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу, відповідач вихованням дітей не цікавиться та ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної не надає, домовленості щодо виховання дітей між сторонами не існує. Також позивачка вказувала, що вона має ІІІ групу інвалідності, а тому не може працювати за здобутою нею спеціальністю. Згідно договору про навчання в закладі вищої освіти № ПЗ-4 від 30 серпня 2023 року старший син ОСОБА_6 , починаючи з 01 вересня 2023 року є студентом першого курсу Відокремленого структурного підрозділу закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Хмельницький інститут соціальних технологій, денна форма навчання, спеціальність «Право». Відповідно до договору № ПЗ-4-ПП від 30 серпня 2023 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців загальна вартість платної освітньої послуги становить 81000 грн. Оплата за навчання має здійснюватися по 13500 грн, посеместрово (до 25 серпня і до 25 січня). Згідно довідки від 05 вересня 2023 року № 47, виданої Хмельницьким інститутом соціальних технологій, термін навчання становить з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року, навчання відбувається на контрактній основі, виплата стипендій студентам не передбачена. Відповідно довідки № 112 від 05 вересня 2023 року, виданої Хмельницьким інститутом соціальних технологій, вартість навчання за 2023-2024 навчальний рік становить 27000 грн. За навчання сина ОСОБА_6 за 2023-2024 навчальний рік нею сплачено 27000 грн, про що свідчить відповідна квитанція про оплату. Відповідач відмовляється повернути позивачці половину коштів за навчання сина у 2023-2024 навчальному році. Враховуючи те, що син ОСОБА_6 навчається на денній формі навчання в навчальному закладі, він не має жодного джерела доходів і знаходиться на її утриманні, тому потребує матеріальної допомоги, а вона на даний час не працює, а відповідач знаходиться у працездатному віці, зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, з цих підстав просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скарг, вважає що рішення суду першої інстанції постановлено з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенні норм процесуального права. Апелянтка посилається, що судом не з`ясовано всі обставини справи, ОСОБА_2 повинен утримувати свою дитину у період його навчання, оскільки він не має жодного джерела доходів і знаходиться на її утриманні. ОСОБА_1 вказує, що її єдиним доходом є пенсія по інвалідності з якої вона оплачує навчання старшого сина, інших джерел доходу не має, крім того на її утриманні знаходиться і менший син, а відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Також вказує, що суд не викликав позивачку для дачі особистих пояснень щодо підстав подачі позову та стосовно протиріч стосовно місця проживання та реєстрації сина ОСОБА_6 , який проживає з нею та є членом її сім`ї.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає доводи апеляційної скарги безпідставними. Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути з нього на її користь додаткові витрати на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, однак згідно положень статті 199 СК України, передбачено стягнення лише аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання до 23 років, а стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину законом не передбачено. Крім того здобуття професійної освіти не є особливими обставинами для стягнення одного з батьків на користь іншого додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини.

Заслухавши доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 12 травня 2001 року між сторонами укладено шлюб, у шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

25 липня 2016 року Летичівським районним судом прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитини щомісячно, починаючи з 01 липня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 син сторін у справі, ОСОБА_7 , досяг повноліття.

Повнолітній син сторін ОСОБА_7 , з 30 серпня 2023 року є студентом першого курсу Відокремленого структурного підрозділу закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Хмельницький інститут соціальних технологій, денна форма навчання, спеціальність «Право», що підтверджується Договору № ПЗ-4-ПП про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 30 серпня 2023 року. Строк навчання до 01.07.2026 року, вартість навчального року 27 000 грн, а загальна вартість навчання - 81 000 грн.

Навчання відбувається на контрактній основі і видача стипендії студентам не передбачена.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину коштів, сплачених нею за навчання сина ОСОБА_3 .

Главою 15 Сімейного кодексу України, «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання», визначено обов`язок матері і батька утримувати неповнолітню дитину.

Виконання обов`язку та способи виконання такого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей, визначено статтями з 180 по 197 СК України.

Главою 16 СК України, «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання», визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та вказано порядок утримання батьками своїх повнолітніх дітей.

Так, відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185 СК України, визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу, стаття 198 СК України.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку, що положення ст.199 СК України не передбачають можливість стягнення з одного з батьків на користь іншого додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки або сина, яка продовжує навчання, як про те просить позивачка, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, з таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оскільки у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Разом з тим стаття 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дитину, яка навчається.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 766/12242/16, від 25.02.2020 року у справі № 521/4397/17 та від 24.07.2019 року у справі № 521/2016/16.

З огляду на вищезазначене доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 повинен утримувати свою дитину у період його навчання, оскільки він не має жодного джерела доходів і знаходиться на її утриманні, а її єдиним доходом є пенсія по інвалідності з якої вона оплачує навчання старшого сина, інших джерел доходу не має, крім того на її утриманні знаходиться і менший син, а відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, слід відхилити, оскільки вони не спростовують висновків суду та суперечать вищенаведеним нормам Сімейного кодексу України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2020 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно з дня подання позову позовної заяви та на період навчання - по 30 червня 2023 року; половину коштів оплати за навчання повнолітнього сина, в Хмельницькому коледжі Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» 6000 грн. за кожен рік навчання (по 3000 грн. посеместрово до 25 серпня і до 1 січня) з дня подачі позовної заяви та на період навчання - по 30 червня 2023 року; половину коштів оплати за навчання повнолітнього сина, в Хмельницькому коледжі Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» за 2019-2020 навчальний рік в сумі 6000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 скористалася своїм правом на отримання аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а ОСОБА_2 вказане рішення суду виконував, докази щодо наявної заборгованості по сплаті аліментів саме згідно цього рішення в матеріалах справи відсутні.

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова