Справа № 305/2283/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Кожух О.А.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 04 грудня 2023 року у справі №305/2283/22 ( Головуючий Довжанин М.М.)

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути на корить з держави Україна за рахунок коштів Державної казначейської служби України 30000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю посадових та службових осіб органу державної влади Рахівського районного суду Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 травня 2017 року у справі №305/1696/16-а рішенням Рахівського районного суду відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відновлення водопровідної лінії.

03 липня 2017 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2017 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 позов задоволено і зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні водопроводом до його будинку АДРЕСА_1 , шляхом відновлення водопостачання до даного будинку. Верховний Суд підтвердив законність рішення апеляційного суду Закарпатської області та залишив його в силі.

Громадянка ОСОБА_2 дане рішення суду умисно не виконала, чим вчинила злочин. Починаючи з 2000 року і по даний час вона умисно вчиняє неправомірні дії стосовно позивача і у 2002 році пошкодила його водопровідну лінію.

Рахівським районним судом у справі №2-752 було винесено рішення, яким зобов`язано ОСОБА_2 шляхом ремонту усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні водопроводом до будинку АДРЕСА_1 .

Громадянка ОСОБА_2 із своїм сином ОСОБА_3 вже у третій раз умисно пошкодили його водопровідну лінію, враховуючи те, що його будинок розташований в горах і центрального водопостачання взагалі немає.

08 червня 2018 року Рахівським районним судом була винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання у справі №305/986/18 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №1-кп/305/308/18, внесеному в ЄРДР 0001218 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 , є потерпілим та цивільним позивачем.

Дана кримінальна справа в Рахівському районному суді Закарпатської області розглядається вже п`ятий рік і суд порушив безпідставно термін розгляду даної кримінальної справи, чим сприяє обвинуваченій в подальшому самоуправстві та вчиненні неправомірних дій стосовно нього, чим завдано йому значної моральної шкоди. Суд по даний час не поновив його порушені права.

19 травня 2017 року у справі №305/1696/16-ц Рахівським районним судом було прийнято неправосудне рішення, що породило подальшу судову тяганину, яка вже триває 22 роки.

Рахівським районним судом Закарпатської області порушено статтю 129-1 Конституції України і порушено право позивача, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також судом своїми діями та бездіяльністю і незаконними рішеннями порушено статтю 13 Права на ефективний засіб юридичного захисту згідно Конвенції.

Позивач вважає, що окремі посадові особи Рахівського районного суду Закарпатської області умисно, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, які їм надала Держава Україна, неправомірно завдали йому моральної шкоди, чим порушили ст. 3 Конституції України.

Позивач був вимушений звертатися до суду за поновленням його порушених прав і Рахівський районний суд незаконно і несправедливо відмовляв у його позовах і порушив його стандартний ритм життя, він зазнав переживань, емоційних хвилювань.

Позивач моральну шкоду оцінює у розмірі 30000 гривень і вважає, що саме така сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням стану його здоров`я, внаслідок цих страждань.

Рішенням Хустського районного суду від 04 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішенням суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки судом порушено ст.4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом та ст.ст. 15, 16 ЦК України право на захист цивільних прав і інтересів. Також судом порушено ст.ст. 3,8,55,56 Конституції України, право передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і своїми діями та бездіяльністю і незаконним рішенням порушив ст..13 права на ефективний засіб юридичного захисту згідно Конвенції.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Від ОСОБА_1 на адресу Закарпатського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю на підставі наявних матеріалів у даній справі і його неявка не перешкоджає розгляду справи у відсутності позивача відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст..15 ЦК України визначено право кожної особи на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 визначив відповідачем Державу Україна в особі Державної казначейської служби України, яка має нести, на думку позивача, відповідальність за порушення посадовими особами Рахівського районного суду Закарпатської області положень статтей 3,6,129-1 Конституції України.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України або її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Разом із тим, одним з основних завдань Казначейства України є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (пункт 3 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення № 215).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, ухвалених судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право ухвалювати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Згідно із пунктом 35 Порядку № 845 казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин.

При постановленні рішення, суд першої інстанції із врахуванням вищезазначених норм обґрунтовано вважав, що Держава України в особі Державної казначейської служби є неналежним відповідачем у цій справі.

Позивачем не надано доказів, які б вказували на те, що Державною казначейською службою України порушено, не визнано чи оспорено права позивача і суд обґрунтовано вважав про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовуються висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой