Справа №:755/9983/24
Провадження №: 2-о/755/426/24
УХВАЛА

про передачу заяви за підсудністю

"05" серпня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про усиновлення дитини,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про усиновлення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданій заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають, що матір малолітнього ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав, що підтверджується рішенням Згурівського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року по справі № 365/22/22. Відомості про батька усиновлюваної дитини у свідоцтві про народження дитини вказані відповідно до частини першої статті 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від

13 липня 2022 року № 6.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали заяви та долучених до неї документів, судом встановлено таке.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК України).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 4 частини другої статті 293 ЦПК передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення.

Відповідно до частини третьої статі 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV цього Кодексу.

Порядок розгляду судом справ про усиновлення визначено Главою 5 Розділу IV ЦПК України.

Статтею 310 ЦПК України встановлено, що заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання.

Тобто, чинний ЦПК України передбачає безальтернативний спосіб визначення підсудності справ про усиновлення - за місцем проживання дитини, яка усиновлюється.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» регулюються питання щодо місця проживання фізичної особи.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає; декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) регулюється Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (надалі - Порядок).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідно до пункту 2,3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.

З дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи, але не пізніше 1 березня

2022 року, інформація про місце проживання (перебування) особи підтверджується також із зазначеної відомчої інформаційної системи.

Отже, чинним законодавством чітко передбачено вимоги до декларування/реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які це підтверджують.

Судом встановлено, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відомостей про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до заяви про усиновлення не долучено.

Як убачається з доданого заявниками копії рішення Виконавчого комітету Згурівської селищної ради «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» від 03 серпня 2022 року

№ 177, малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та у подальшому розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 18 квітня 2024 року № 282 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною», ОСОБА_2 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 .

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів визначається Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265.

Так, згідно з пунктом 44 вказаного Порядку, у разі влаштування дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, до закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, дитячого будинку сімейного типу, прийомної сім`ї місце проживання такої дитини реєструється за адресою закладу, дитячого будинку сімейного типу, житла проживання прийомної сім`ї.

Обов`язок батьків або інших законних представників задекларувати/зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження визначений у пункті 5 Порядку.

Водночас, пунктом 16 Порядку передбачено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

За змістом статті 242 ЦК України законним представником малолітньої особи є її опікун.

Однак документів щодо підтвердження зареєстрованого місця проживання малолітньої дитини на території Дніпровського району міста Києва, зокрема, за місцем реєстрації заявників, заявниками не подано.

При цьому, з витягу з реєстру територіальної громади від 26 липня 2024 року, наданого Центром надання адміністративних послуг Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 жовтня 2018 року і по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою, згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб/будинку осіб від 26 липня 2024 року № 945/12-06, зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також неповнолітні діти ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки підсудність даної категорії справ визначається за місцем проживання (реєстрації) дитини, а в даному випадку судом встановлено, що дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тому даний позов територіально підсудний Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

За наведених обставин наявні правові підстави для передачі справи за підсудністю Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області відповідно до зареєстрованого місця проживання дитини, щодо якої вирішуватиметься питання про усиновлення.

Керуючись статтями 31, 32, 258-261, 310, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про усиновлення дитини, передати на розгляд Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області (вул. Котляревського, 62, м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500) за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова