Справа № 487/7092/24
Провадження № 2/487/2676/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2024 року

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітін Д.Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про зобов`язання виконати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2021 року,

встановив:

ОСОБА_1 , 14.08.2024 звернувся до суду з позовною заявою про про зобов`язання виконати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2021 року.

В заяві як мету встановлення факту заявник вказав, необхідність правильного визначення нарахування та призначення пенсії за вислугу років.

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження по справі, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених ЦПК України.

З позовної заяви вбачається, що спір між сторонами по справі виник щодо виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2021 року.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, доходжу висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва 10.12.2021 року у справі №487/4857/20 частково задоволено позов. Зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради включити житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 до Плану утримання та капітального ремонту житлового фонду м. Миколаєва (пооб`єктний) на 2022 рік. Стягнуто з Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. У задоволенні вимог до Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис» - відмовлено.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 2, 4 статті 13 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Як вбачається із заявлених вимог, позивачем порушується питання, пов`язані з виконанням судового рішення.

В позовній заяві порушується питання щодо бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва 10.12.2021 року у справі №487/4857/20 та зобов`язання його у зв`язку з цим вчинити відповідні дії, спрямовані на виконання даного судового рішення.

Поряд з цим, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, регламентуються VІ розділом Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження і КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 09.07.2019 у справі №826/17587/18 та від 02.11.2021 у справі №620/1528/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а зазначено, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. Зазначений спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Суддя зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

За таких обставин, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.09.2022 по справі №817/153/18, від 26.10.2022 по справі №380/9852/21 та від 06.02.2023 по справі №140/559/22.

З аналізу положень Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2005 № 1404-VIII вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Згідно ч. 3 ст.186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 259-260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про зобов`язання виконати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2021 року відмовити.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі надіслати представнику заявника разом з заявою та доданими до неї матеріалами. Копія заяви залишається в суді.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення.

Суддя Д.Г. Нікітін