Справа № 526/1492/24
Провадження № 2/526/814/2024
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Петрівсько-Роменської сільської ради Миргородського району, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

23 квітня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Петрівсько-Роменської сільської ради Миргородського району, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою від 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі.

02 липня 2024 року закрито підготовче судове засідання.

В судове засідання позивач та відповідач Петрівсько-Роменська сільська рада Миргородського району подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзиву на позов не надав.

Приватний нотаріус Миргородського районного округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна направила заяву, в якій просить справу розглянути без її участі.

Оскільки сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Івановоселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружились 09 липня 2010 року.

04 серпня 2010 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придбав однокімнатну квартиру житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 42,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу квартири посвідчено приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н. М. та зареєстровано в реєстрі за номером 3331.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тому, враховуючи положення статей 60, 70 Сімейного кодексу України, ОСОБА_4 стала власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Петрівка Роменська Гадяцького (тепер Миргородського) району, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Петрівсько-Роменської сільської ради, Гадяцького району, Полтавської області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради № 195 від 15 квітня 2024 року, померла ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно проживала одна станом на 18.07.2018 за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб станом на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 не значилось.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкова справа після померлої ОСОБА_4 відкрита у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н. М. за № 155/2018.

Заяву про прийняття спадщини за законом подав онук спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н. М. від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю даних щодо місця проживання другого з подружжя - ОСОБА_3 , який є титульним власником вказаного нерухомого майна.

Так, як вбачається зі змісту постанови нотаріуса, син спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , подав заяву після шести місяців про те, що йому відомо, що не подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк він спадщину втратив, наміру звертатись до суду за продовженням строку не має і не заперечує, щоб спадщину було оформлено на внука спадкодавця ОСОБА_1 . Спадкоємцями першої черги є також син спадкодавця ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_3 , які ніяких заяв нотаріусу не подавали, з заявами про поновлення строку прийняття спадщину до суду тривалий час не звертались.

Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пунктів 5, 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Частиною 1 ст. 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що наявні всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка належала спадкодавцю на праві власності у спільному майні подружжя.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

У відповідності до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Так, продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_1 повністю виконали умови договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, оскільки відповідач ОСОБА_3 передав позивачу ОСОБА_1 частину спірного нерухомого майна, а позивач його прийняв та сплатив за нього кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, про що ОСОБА_3 написав розписку від 29 травня 2018 року.

З письмової розписки ОСОБА_3 від 29 травня 2018 року слідує, що сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулося їх повне виконання. ОСОБА_1 (покупець) сплатив продавцю ОСОБА_3 кошти в повному обсязі.

За таких обставин між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 фактично було укладено договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частинами 2, 4 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 ЦК України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири після підготовки необхідних документів, однак на даний час договір належним чином не оформлено і зробити це неможливо, оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_3 невідоме, термін дії довіреності, виданої відповідачем ОСОБА_3 на продаж майна закінчився, тому позивач не може оформити договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як вбачається з розписки ОСОБА_3 , наданої позивачу ОСОБА_1 , претензій відносно будинку він не має.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат у даній справі не проводиться за клопотанням позивача.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

- позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Петрівсько-Роменської сільської ради Миргородського району, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 42,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 травня 2018 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 42,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка належала спадкодавцю на праві власності у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цієї ж однокімнатної квартири житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 42,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому фактично на підставі договору купівлі продажу від 29 травня 2018 року, укладеного між ним та ОСОБА_3 , тобто на квартиру в цілому.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , місце знаходження АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Представник позивача: Оніщук Вадим Олександрович, місце знаходження АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач територіальна громада в особі Петрівсько-Роменської сільської ради, місце знаходження: вул. Соборна, 20, с. Петрівка-Роменська, Миргородського району, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04381950.

Третя особа - приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М., місцезнаходження вул. Драгоманова,19 м. Гадяч.

Головуюча: Л.В.Максименко