ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/434/24 Справа № 214/3605/23 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
14 серпня 2024 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/3605/23 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про покладення зобов`язання виконати певні дії, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживача шляхом виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про покладення зобов`язання виконати певні дії задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість у розмірі - 50 528, 75 гривень, яка виникла з вини попереднього власника, а саме за період до 07 квітня 2023 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У подальшому до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» понесених у суді апеляційної інстанції витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Стороною відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій зазначено, що вартість витрат зазначених представником Позивача у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції значно завищена. Вважає, що справа є нескладною, з урахуванням кількості та обсягу підготовлених та наданих процесуальних документів, визначена представником вартість правничої допомоги є не обґрунтованою та неспіврозмірною.

Зазначену заяву було призначено до розгляду у судове засідання з повідомленням учасників справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині 4 ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, і вказана судова практика є незмінною.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заяві позивач ОСОБА_1 просив стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., на підтвердження чого надав копії таких документів: договір про надання правової допомоги № б/н від 05.04.2023 року, додаткову угоду від 05.04.2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу, необхідних для надання правничої допомоги від 05.04.2023 року, акт приймання - передачі робіт (послуг) від 05.04.2023 року.

Враховуючи надані позивачем ОСОБА_1 докази та прийняте судом апеляційної інстанції рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви і стягненню на користь заявника 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану на стадії апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2023 року між адвокатом Шемет І.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу, представляти (захищати) інтереси клієнта у цивільній справі про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.3.1. договору, розмір витрат на підготовку до справи та гонорару адвоката, а також умови їх оплати визначаються окремою додатковою угодою, яка є невід`ємним додатком до цього договору.

Згідно п.1 додаткової угоди від 05.04.2023 року, у відповідності до п.3.1 договору №б/н від 05.04.2023 сторони погодили, що клієнт оплачує адвокату гонорар в розмірі 10 000 грн.

Згідно з актом прийому-здачі наданих послуг від 05.04.2023 року адвокатом Шемет І.О. було надано наступні послуги: юридична консультація 1000грн. (1 година), аналіз та дослідження судової практики - 2 000 грн. (2 години), підготовка та направлення вимоги про добровільне списання заборгованості - 3 000 грн. (2 години), складання та направлення позовної заяви - 3000 грн. (3 години), складання та подання заяви про письмове опитування - 1 000 грн. (1 година).

Відповідно до позиції Великої Палати у справі №910/12876/19 виокремлення адвокатом «аналізу матеріалів судової справи» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки до судового засідання» у касаційному суді, а тому визначення оплати на суму 660 доларів США є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

У постанові Великої Палати у справі №755/9215/15-ц., суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки викладені у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно висновків Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду за минулий рік, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

У справі № 910/20852/20, Верховний Суд зазначив, що при зменшенні витрат на правову допомогу суд також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій зазначено, що вартість витрат зазначених представником Позивача у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції значно завищена. Вважає, що справа є нескладною, з урахуванням кількості та обсягу підготовлених та наданих процесуальних документів, визначена представником вартість правничої допомоги є не обґрунтованою та неспіврозмірною.

Так, у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі №520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

У постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі №380/887/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 5 000 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Керуючись статтями 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у справі №214/3605/23 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про покладення зобов`язання виконати певні дії.

Стягнути з Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: