№ 2/183/2781/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої полтавської державної нотаріальної контори про:

- визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно за законом пенсію, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була нею одержана за життя;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_2 недоотриману суму пенсії, призначену ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не була нею одержана за життя,

в с т а н о в и в:

27 грудня 2023 року позивач звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим позовом у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03 вересня 2020 року, актовий запис № 1223. 10 вересня 2020 року позивач звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За заявою позивача відкрита спадкова справа № 205/2020. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило і не могло надходити, так як позивач є єдиною донькою спадкодавця, а її батько, ОСОБА_4 , помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08 квітня 2021 року у відповідності до постанови державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т. В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - недоотриману пенсію в розмірі 51 261,20 гривень позивачеві відмовлено у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та відсутності членів сім`ї.

Позивач указує, що сума нарахованої, але невиплаченої пенсії ОСОБА_3 складає 51261,20 гривень, що підтверджується відповіддю з Пенсійного фонду, наявною в матеріалах спадкової справи № 205/2020.

Зазначає, що в листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, третя особа Перша полтавська нотаріальна державна контора, про визнання права власності на спадкове майно та зобов`язання виплатити недоотриману пенсію. 06 грудня 2021 року суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Шубочкіна Т. В. відкрила провадження у справі № 428/11500/21 (№ 2/428/2155/2021), витребувала у Першої полтавської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 205/2010. 10 січня 2022 року у цій цивільній справі призначено підготовче судове засідання, яке проведене не було. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України розгляд справи призупинився. Враховуючи розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 позивач звернулась щодо наявності її справи у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області. У відповідності до відповіді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області вищезазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до суду не передавалась, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження. Згідно з ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року у відновленні провадження позивачеві відмовлено, рекомендовано звертатися до суду з позовом до Новомосковського районного суду Дніпропетровської області.

Постановленою суддею ухвалою від 02 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Постановленою суддею ухвалою від 19 січня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві з підстав невиконання ухвали від 02 січня 2024 року.

Ухваленою Дніпровським апеляційним судом постановою від 02 травня 2024 року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року скасовано, справу направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постановленою суддею ухвалою від 21 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву та заперечень.

30 травня 2024 року судом отримано відзив на позовну заяву. У відзиві представниця відповідача заперечує проти задоволення позову. Вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. З 01 серпня 2014 року по 28 лютого 2016 року пенсія ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі, заборгованості за цей період немає. За матеріалами пенсійної справи, померла отримувала пенсійні виплати з урахуванням норм постанови КМУ від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виплату пенсії ОСОБА_3 призупинено з 01 березня 2016 року. Документи щодо обставин призупинення виплати пенсії відсутні, оскільки макет пенсійної справи померлого перебуває у приміщенні, розташованому на окупованій території. Поновлення виплати пенсії продовжується після особистого звернення особи, проходження ідентифікації з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Із заявою про поновлення виплати пенсії згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, за життя пенсіонерка ОСОБА_3 особисто не зверталася з 01 березня 2016 року. За життя померла ОСОБА_3 не виявила бажання поновити виплату пенсії, з заявою про поновлення виплати пенсії не зверталася, тому пенсійні виплати з 01 березня 2016 року не отримані з вини пенсіонера, а тому підлягають виплаті за три роки. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть розрахувати недоотриману пенсію на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Норми стосовно виплати спадкоємцям пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті та увійшла до складу спадщини на момент відкриття спадщини. 08 квітня 2021 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Тетяною Рой винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про спадщину на спадкове майно (недоотриману пенсію у розмірі 51 261,20 грн) у зв`язку з тим, що в матеріалах садкової справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та відсутності членів сім`ї, та як наслідок неможливість встановити коло спадкоємців та склад спадкового майна. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Також, особи, які звертаються за такою виплатою до органів Пенсійного фонду України повинні бути зареєстровані, як внутрішньо переміщені особи, або мати реєстрацію постійного проживання на контрольованій території України, у відповідності зі статтею 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Згідно даних в ІКІС ПФУ: Підсистема «Звернення», ОСОБА_2 з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не зверталась та не надавала документів, необхідних для здійснення такої виплати. Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не здійснювало протиправних дій та не порушувало права і інтереси позивача. На даний час відсутній будь-який спір між позивачем та Управлінням. Для реалізації своїх прав позивачеві необхідно особисто звернутись до управління з заявою про виплату недоотриманої пенсії з усіма необхідними документами.

Щодо стягнення судового збору з відповідача представниця вказує, що використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, вказаною нормою прямо забороняється. Також відволікання коштів з бюджету Пенсійного фонду може спричинити значну шкоду державним інтересам, оскільки внаслідок цього невчасно виплачуються пенсії найменш забезпеченій верстві населення: людям похилого віку, інвалідам та неповнолітнім, позбавленим батьківського піклування. Вказані громадяни не можуть на рівних конкурувати на ринку праці і, як наслідок, державне пенсійне забезпечення є єдиним засобом їх існування. З огляду на зазначене вище, просить суд під час вирішення питання про стягнення судового збору врахувати те, що Законом № 1058 заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Постановленою судом ухвалою від 17 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача, судові засідання у справі призначено проводити в режимі відеоконференції.

09 червня 2024 судом отримано відповідь на відзив представниці позивачки. У відповіді представниця просить поновити строк на подання відповіді, оскільки з 25 травня 2024 року по 10 червня 2024 року вона перебувала у заздалегідь запланованій відпустці, що підтверджується квитками на потяг в обидві сторони і відзив на позовну заяву отримала лише 11 червня 2024 року від позивача, яка не може самостійно скласти відповідь на відзив у силу свого віку. Вказує, що маючі відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 вибрала більш дієвий та єдиний спосіб захисту - звернення до суду. Недотримана пенсія входить до складу спадщини, саме тому цей позов поданий до суду. Відповідач усіляко відмовляється сплатити недоотриману пенсію. Сума нарахованої, але невиплаченої пенсії ОСОБА_3 складає 51 261,20 гривень, що підтверджується відповіддю з Пенсійного фонду, яка мається в матеріалах спадкової справи 205/2020. У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , та у визначений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Ці обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи.

Постановленою судом ухвалою від 27 червня 2024 року витребувано докази у справі. Докази отримано 02 липня 2024 року та 22 липня 2024 року.

Постановленою судом ухвалою від 01 серпня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представниця позивачки підтримала вимоги позову та відповіді на відзив з підстав, указаних у них. Позивачка просила задовольнити позов.

Представниця відповідача в судове засідання не з`явилась, у відзиві просила розглянути справу у свою відсутність. Заперечень на відповідь на відзив у встановлений строк не подала.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши представницю позивачки, позивачку, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд висновує таке.

Позивачка у справі ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30 липня 1953 року /а.с.83/, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05 серпня 2020 року № 8, згідно з яким дівоче прізвище ОСОБА_2 було « ОСОБА_5 » /а.с.84/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15 грудня 1989 року /а.с.85/.

Згідно з відміткою про реєстрацію в копії паспорту громадянки України серії НОМЕР_4 , виданого 24 березня 199 року, ОСОБА_3 з 13 жовтня 1961 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.86-87/.

Згідно з копією довідки від 05 березня 2015 року № 919035338 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_3 05 жовтня 2014 року перемістилася з тимчасово окупованої території в Сєвєродонецьк-9 за адресою: АДРЕСА_2 .

Сторонами у заявах по суті справи визнано факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того цей факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 03 вересня 2020 року /а.с.88/.

Сторонами у справі в заявах по суті визнано, що на момент смерті ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. З 01 серпня 2014 року по 28 лютого 2016 року пенсія ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі, заборгованості за цей період немає. ОСОБА_3 отримувала пенсійні виплати з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виплату пенсії ОСОБА_3 призупинено з 01 березня 2016 року.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77595466 від 09 липня 2024 року вбачається, що 10 вересня 2020 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 205/2020 /а.с.140/.

Згідно з копією спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , отриманої судом, установлено, що:

-10 вересня 2020 року ОСОБА_2 подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 /а.с.127, зворот - 128/;

-з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається внесення 03 вересня 2020 року запису про смерть ОСОБА_3 14 квітня 2020 року на підставі рішення Октябрського районного суду міста Полтави № 554/7784/20 від 28 серпня 2020 року /а.с.129-130/;

-посвідчених заповітів, складених ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом при перевірці даних спадкового реєстру та отриманні інформації від її зберігачів не встановлено /а.с.134, 135/;

-з відповіді Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області від 18 грудня 2020 року № 1216-03-8/11419 вбачається, що сума недоотриманої пенсії пенсіонерки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (акт зап. № 1223 від 03 вересня 2020 року) становить 51 261 грн 20 коп. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 сума недоотриманої пенсії може бути змінена відповідно до дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії /а.с.137/;

-постановою нотаріуса від 08 квітня 2021 року № 344/02-31 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (недоотриману пенсію в розмірі 51 261,20 грн), у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та відсутності членів сім`ї, та, як наслідок, неможливо встановити коло спадкоємців та склад спадкового майна. Підставою для відмови вказано: в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують факт відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку ст. 1268 ЦКУ (шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини за адресою реєстрації спадкодавця на день смерті: АДРЕСА_1 ); в матеріалах спадкової справи відсутня довідка про місце реєстрації спадкодавця на момент відкриття спадщини, оскільки спадкодавець була зареєстрована на тимчасово окупованій території; в матеріалах спадкової справи відсутня довідка про наявність чи відсутність членів сім`ї.

Також, постановленою судом ухвалою від 27 червня 2024 року зобов`язано Луганську обласну військово-цивільну адміністрацію надати Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області інформацію про місце проживання (реєстрації) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Гута Народицького району Житомирської області, та осіб, зареєстрованих із нею станом на 14 квітня 2020 року; осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14 квітня 2020 року. Згідно з відповіддю Управління Державної міграційної служби України в Луганській області № 4401.4-1001/44.1-24 від 02 липня 2024 року на ухвалу суду, в УДМС у Луганській області відсутні будь-які обліки про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб. За наявними обліками відомчої інформаційної системи ДМС відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні /а.с.124/.

Вирішуючи позов, суд висновує таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області, як отримувач пенсії. Станом на день смерті ОСОБА_3 її донька ОСОБА_2 разом з нею не проживала, але позивачка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса протягом встановленого законом шестимісячного строку. Позивачкою також доведено, що спадкодавиці належала пенсія, яка не була їй виплачена за життя у сумі 51 261,20 грн. Наявності заповіту, або інших спадкоємців першого ступеню споріднення, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження родинного зв`язку судом не встановлено.

Також судом не встановлено і осіб, які б проживали з померлою ОСОБА_3 на день її смерті. При цьому, неможливість надання інформації органом, який здійснював до 2012 року реєстрацію місця проживання громадян, ненадання інформації органом, який здійснює реєстрацію громадян на момент розгляду справи про реєстрацію спадкодавці та осіб, які з нею проживали не може бути належною та достатньою підставою для перешкоди позивачці в реалізації її права на спадкування.

За таких обставин, пенсія, яка не одержана ОСОБА_3 , ураховуючи не отримання пенсії членам її сім`ї, особами, які проживали разом з пенсіонеркою на день її смерті в порядку ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», входить до складу спадщини та успадковується єдиною спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини та якою є позивач.

Посилання відповідача на те, що пенсія не отримана спадкодавицею за життя не з вини Пенсійного фонду, а з вини самої пенсіонерки, яка не звернулась за виплатою, судом не приймаються до уваги, оскільки у цій справі вирішується питання щодо права на отримання сум пенсії спадкоємицею, а не питання щодо періоду, за який проводиться нарахування та виплата такої суми.

Посилання представниці відповідача на те, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження кола спадкоємців та наявності або відсутності членів сім`ї, а тому відповідач не є належним, оскільки не здійснювало дій щодо порушення прав та інтересів позивачки суд не приймає до уваги в силу такого.

Як указано у висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 428/3413/17, згідно з яким обов`язок з виплати недоотриманої пенсії спадкодавця покладається на Управління ПФУ. Верховний суд зауважив, що відповідно до статті 1227 ЦК України право на одержання сум заробітної плати, пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За загальним правилом зазначеної норми, ці грошові кошти до складу спадщини не включаються, а підлягають виплаті особам, зазначеним у цій статті або в інших (спеціальних) законам, і лише за відсутності таких осіб зазначені кошти включаються до складу спадщини. Звернення з вимогою про виплату пенсії, яка належала померлому пенсіонерові, має надійти до органу Пенсійного фонду не пізніше 12 місяців після смерті пенсіонера. За відсутності такого звернення впродовж зазначеного строку належна до виплати пенсія включається до складу спадщини і спадкується на загальних підставах.

Щодо підстав відмови нотаріуса, то за підпунктом. 1.2 пункту 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок, у редакції, чинній на момент видачі постанови нотаріуса), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

За підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до абзацу 1 п.1.12 підпункту 1.12 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Абзац перший підпункту 1.13 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку встановлював, що місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Якщо останнє місце проживання спадкодавця було на території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріусу подається відповідна заява спадкоємця (абз. 3).

Водночас, за ст. 26 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» за заявою особи, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласника) житла, представників, законних представників особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення) орган реєстрації видає витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання (перебування) особи.

За підпунктом 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Водночас, у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд зазначив, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до висновків з питань застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 серпня 2022 року у справі № 538/2344/20 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Тож відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець вправі звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У разі коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами та являє собою визначеною законодавством сукупністю функцій, притаманною юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 559/2667/13-ц (провадження № 61-1416св18) зазначив, що обґрунтованим є висновок, за яким свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тож якщо брак умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджено належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Як установлено судом, позивачка, внаслідок відмови нотаріуса та неможливості самостійного отримання доказів на підтвердження кола спадкоємців, членів сім`ї у розумінні, викладеному нотаріусом в оскаржуваній постанові, в силу воєнного стану, відсутності таких відомостей у органів державної влади, інших установ та організацій, та з огляду на позицію відповідача у справі, позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права у позасудовому порядку.

При цьому, за встановлення факту відсутності інших спадкоємців, у разі неприйняття спадщини саме орган Пенсійного фонду, як особа відповідальна за нарахування та виплату грошових сум пенсій, є належним відповідачем у цій справі. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно заперечує реалізацію прав позивачки, як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна.

Тому, в цій частині заперечення представниці відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги про визнання за позивачкою права власності на майно в порядку спадкування, а саме на недоотриману пенсію спадкодавиці ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 51 261,20 грн.

Заперечення представниці відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивачки на вищевказану суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування передбачене законодавством.

Водночас, з огляду на те, що позивачкою не надано доказів звернення до відповідача з питанням щодо виплати їй недоотриманої пенсії її матері та відмови відповідача у такій виплаті, позовні вимоги у частині зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити на користь позивачки недоотриману пенсію, призначену та недоотриману спадкодавицею у сумі 51 261,20 грн суд вважає передчасними і такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Так, позивачкою при зверненні до суду саме з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 2 147,20 грн та 605,60 грн за апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу задоволено, позов задоволено частково. Відтак, ураховуючи, що на момент звернення до суду з позовом розмір судового збору за позовними вимогами майнового характеру у мінімальному розмірі становив 1 073,60 грн, за вимогами немайнового характеру 1 073,60 грн, з відповідача на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню сума в розмірі 1073,60 грн та 605,60 грн, а всього 1 679,20 грн. При цьому судові витрати в розмірі 1073,60 грн за позовними вимогами немайнового характеру покладаються на позивачку.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення з відповідача 908,00 грн, сплачених за подання позову в Сєвєродонецький міський суд Луганської області /а.с.74/, оскільки суд вирішує питання щодо судових витрат, пов`язаних із розглядом конкретної справи. Питання щодо витрат, понесених у межах іншої справи, судове провадження у якій втрачено, не входить до питань, які вирішує суд при прийнятті рішення згідно з положеннями ст. 141-142, 265 ЦПК України.

Щодо посилання відповідача у відзиві на положення ч. 2 ст. 8, п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 136 ЦПК України, то суду не надано доказів на підтвердження обставин, які покладаються відповідачем в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору. Саме лише посилання на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», умови фінансування відповідача не є підставою для висновку про те, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю Пенсійного фонду, або що орган Пенсійного фонду перебуває у скрутному матеріальному становищі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак не була одержана нею за життя та не включена до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 51 261 (п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1 679 (одну тисячу шістсот сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 14 серпня 2024 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 ; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, код в ; місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9;

третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора, код в ; місцезнаходження за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 11.

Суддя Д. О. Парфьонов