Справа № 182/1638/24
Провадження № 2/0182/1873/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.08.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження нерухомого майна , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27.03.2024 року звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

20.03.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір довічного утримання. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_3 передає позивачу у власність належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках цього договору в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом Гульбандян Л.В. накладено заборону на відчуження даного житлового будинку до моменту смерті відчужувача ОСОБА_3 . Реєстрацію заборони в Державному реєстрі речового права проведено Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 20.04.2007 року, на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 20.03.2001 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Виконавши в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за договором Довічного утримання, позивач звернулась до приватного нотаріуса Апалькова Є.В. (який заміщує приватного нотаріуса Гульбандян Л.В.) для зняття заборони з житлового будинку. Під час вивчення наданих документів нотаріусом було встановлено, що згідно Договору довічного утримання була накладена заборона на відчуження не лише відносно житлового будинку, а і земельної ділянки площею 0.15 га за кадастровим №:04:018:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При огляді самого Договору довічного утримання не було виявлено відомостей про земельну ділянку площею 0.15 га, вона не була предметом цього договору, та відносно неї не було підстав реєструвати заборону відчуження такого майна. У зв`язку з цим, приватний нотаріус Апальков Є.В., зняв накладену заборону лише з житлового будинку, а стосовно зняття заборони з земельної ділянки, відмовив. Для подальшого вирішення цього питання нотаріусом рекомендовано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно Договору дарування від 20.03.2001 року посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В., ОСОБА_1 отримала в дар від ОСОБА_3 згадану вище земельну ділянку площею 0.15 га. В подальшому на підставі даного договору позивачем отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії I ДП № 048465, виданого Менжинської сільською Радою народних депутатів 05.06.2003 року. Реєстрація права власності на землю проведена на підставі Договору дарування та отриманого Державного акту від 05.06.2003 року.

Враховуючі дані обставини позивач просить суд зняти безпідставно накладену заборону відчуження земельної ділянки площею 0.15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.04.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.17-18).

Позивач була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді, додаткових клопотань або заяв на адресу суду не направила.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, а саме: на його юридичну адресу було направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.20), згідно якого ОСОБА_2 15.05.2024 року особисто отримав поштове відправлення.

Відповідач своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався, але 31.07.2024 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.21)

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 714 (а.с.5). Відповідно до укладеного договору ОСОБА_3 передає позивачу у власність належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках цього договору в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом Гульбандян Л.В. накладено заборону на відчуження даного житлового будинку до моменту смерті відчужувача ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі для заборон за № 4. Реєстрацію заборони в Державному реєстрі речового права проведено Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 20.04.2007 року, на підставі Договору довічного утримання (а.с.12).

Крім того, 20.03.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір дарування земельної ділянки розміром 0,15 га, кадастровий №:04:018:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 716 (а.с.8). В подальшому на підставі даного договору позивачем отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії I ДП № 048465, виданий Менжинською сільською Радою народних депутатів 05.06.2003 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.07.2011 року (а.с.6).

Виконавши в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за договором Довічного утримання, позивач звернулась до приватного нотаріуса Апалькова Є.В. (який заміщує приватного нотаріуса Гульбандян Л.В.) для зняття заборони з житлового будинку. Але виявилось, що згідно Договору довічного утримання була накладена заборона на відчуження не лише відносно житлового будинку, а і земельної ділянки площею 0.15 га за кадастровим №:04:018:0006. При огляді самого Договору довічного утримання не виявлено відомостей про дану земельну ділянку, вона не була предметом цього договору, та відносно неї не було підстав реєструвати заборону відчуження такого майна. У зв`язку з цим, приватний нотаріус Апальков Є.В., зняв накладену заборону лише з житлового будинку, а стосовно зняття заборони з земельної ділянки, відмовив, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2024 року (а.с.11).

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При з`ясуванні обставин справи та вивченні письмових доказів, судом становлено, що земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий №:04:018:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно не була предметом договору Довічного утримання, укладеного 20.03.2001 року між позивачем та ОСОБА_3 . Заборона відчуження на дану земельну ділянку була накладена безпідставно, порушує права та обмежує можливості позивача реалізувати своє право на володіння та розпорядження цим майном.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому необхідно зняти арешт, накладений на земельну ділянку, яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 14, 18, 19, 76-78, 81, 89, 259, 263- 265, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про зняття заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити.

Зняти накладену заборону відчуження земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер №:04:018:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.04.2007 року за № 4839831 Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою на підставі Договору довічного утримання від 20.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева