Справа № 308/2373/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федоричко Михайло Михайлович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2023 року (головуючий суддя Придачук О.А.) у справі № 308/2373/22 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення суми грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.10.2020 в офісі кадрової агенції ОСОБА_2 ОСОБА_1 підписала договір № У75/2020 з ФОП ОСОБА_2 та надала всі документи, необхідні для оформлення візи та працевлаштування на роботу в Словаччині по програмі ПМЖ на склад Ленд Ровер-Ягуар в м. Нітра.

29.10.2020 ОСОБА_1 оплатила на користь ФОП ОСОБА_2 кошти в сумі 5950,00 грн.

19.11.2020 відповідач повідомив їй, що у зв`язку з карантинними обмеженнями кордон із Словаччиною закритий на невизначений термін і працевлаштування та виїзд на дану роботу проводитись не буде.

У зв`язку з цим позивачка повідомила відповідача, що не має змоги та не буде очікувати на виїзд невизначену кількість часу, а тому просила повернути сплачені нею кошти в сумі 5950,00 грн, оскільки послуги не надані, працевлаштування не здійснено, а документи та віза для виїзду не оформлені.

Проте, відповідач проігнорував дане звернення та не повернув сплачені позивачкою кошти.

Надалі ОСОБА_1 неодноразово зверталася усно та письмово в офіс до відповідача з метою повернення сплачених нею коштів, проте її звернення залишались ФОП ОСОБА_2 без відповіді та розгляду.

02.12.2021 ОСОБА_1 надіслала відповідачу претензію про сплату, відповідно до ч. ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», пені у розмірі 3% від вартості послуг за період з 21.11.2020 по 29.11.2021, що становить 66759,00 грн та повернення коштів за послуги в сумі 5950,00 грн.

Відповідач надав позивачці відповідь від 15.12.2021 про те, що послуги за договором № У78/2020 від 22.10.2020 надані ним у повному обсязі та у погоджений сторонами строк, що підтверджує акт прийому-передачі наданих послуг від 29.10.2020. Проте, на її звернення про надання інформації про надані ним послуги та копію підтверджуючих документів, акту приймання-передачі наданих послуг таких не надав, зазначивши, що дані обставини не спростовують дійсність та чинність укладеного між ними договору та його належне виконання, а тому вважає, що відсутні підстави для повернення коштів в сумі 5950,00 та сплати пені.

Вказувала, що акт приймання-передачі наданих послуг за договором № У75/2020 від 22.10.2020 позивачка не підписувала, оскільки послуги за договором не були надані.

ФОП ОСОБА_2 послуги за договором не надав та отримані за них кошти у розмірі 5950,00 грн не повернув, у зв`язку з чим, на думку позивача, такі кошти ним набуті без достатньої правової підстави.

Оскільки станом на 07.02.2022 відповідач послуги не надав та кошти не повернув, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 79 254,00 грн за період з 21.11.2020 по 07.02.2022.

Також позивачка вказувала на те, що неправомірні дії позивача, грубе порушення ним прав і законних інтересів та ненадання послуг з працевлаштування протягом тривалого часу завдало та продовжує завдавати їй негативні емоції та переживання, які в свою чергу призводять до душевних страждань, стресу, порушують звичний спосіб життя, погіршують стан здоров`я. Позивач є інвалідом 3-ї групи з дитинства через проблеми з серцем і будь-яке хвилювання та стрес викликає погіршення стану та призводить до больових відчуттів. Згідно довідки МСЕК їй протипоказано будь-які психоемоційні навантаження. Дана ситуація триває вже більше року і вона змусила її переживати тривалий час та вживати додаткові дії для відновлення своїх порушених прав і звертатись за юридичною допомогою. Відповідач своїм ставленням та небажанням врегулювати спір, розуміючи неправомірність своїх дій свідомо вже тривалий час відмовляється повернути сплачені нею кошти, чим принижує її честь та гідність, що є знущанням зі споживача, який залишився і без коштів, і без обіцяних послуг. З огляду на довготривалість та характер заподіяних моральних страждань, виходячи із засад розумності й справедливості вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, яка підлягає стягненню, становить 3000,00 грн.

Також позивачка зазначала, що оскільки відповідач не виконав грошове зобов`язання, крім сплаченої за послуги суми у розмірі 5950,00 грн, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, він зобов`язаний сплатити 217,08 грн - 3% річних від простроченої суми та 654,83 грн - інфляційних втрат за період з 21.11.2020 про 07.02.2022.

Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь загальну суму 89 075 грн 91 коп. з яких: 5950,00 грн - кошти сплачені за послуги, 79254,00 грн - пеня в розмірі 3% від вартості не наданих послуг, 654,83 грн - інфляційні втрати, 217,08 грн - 3% річних від простроченої суми за користування коштами, 3000,00 грн - моральна шкода.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами було укладено договір № У75/2020 на виконання інформаційно-довідкових послуг від 22.10.2020, відповідні інформаційно-довідкові послуги ФОП ОСОБА_2 надано, а позивачкою такі послуги прийнято, вартість послуг становить 5950,00 гривень, котра сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунковою квитанцією від 29.10.2020 № 099289, а також актом прийому-передачі послуг від 29.10.2020, складеним на підтвердження прийняття інформаційно-довідкових послуг вартістю 5950,00 гривень. Стороною позивача в суді першої інстанції визнано ту обставину, що будь-яких інших договорів позивачка з відповідачем не укладала. Також обставини щодо спірних правовідносин були предметом перевірки ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, яка була проведена за заявою позивачки ОСОБА_1 . Однак актом ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області від 11.02.2022 № 0000007 констатовано відсутність порушень вимог законодавства України в діях ФОП ОСОБА_2 . Оцінивши обставини у сукупності, місцевий суд дійшов висновку, що відповідачем надано докази належного виконання умов договору від 22.10.2020 № У75/2020 в повному обсязі, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем умов укладеного договору.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення суду подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федоричко М.М. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місцевим судом не враховано, що умови договору № У75/2020 від 22.10.2020 не передбачають підписання акту прийому-передачі послуг від 29.10.2020. Вказує, що акт прийому-передачі послуг від 29.10.2020 до договору № 75 про надання консультаційних послуг, не стосується предмету спору та не є належним доказом виконання умов договору № У75/2020 на виконання інформаційно-довідкових послуг від 22.10.2020, натомість такий акт прийому-передачі послуг стосується договору з іншим номером та іншим видом послуг - консультаційних, не містить дати договору. Відповідач не надав до матеріалів справи доказів належного та реального надання послуг, зокрема передбачених у пунктах 1.2-1.4 договору, а саме: прийняття та обробка документів Замовника; складання резюме-автобіографії на іноземній мові; визначення за відповідними документами рівня знання Замовником іноземної мови (якщо того вимагає приймаюча сторона); підготовка до відправлення документів Замовника через експрес-пошту партнерам або їх представникам; оформлення виїзних документів; підготовка до виїзду: проведення консультацій щодо внутрішньої обстановки, правил проживання, звичаїв країни перебування тощо. Оскаржуване судове рішення не містить мотивів відхилення таких обставин. Місцевим судом не враховано обставин у наданому до справи листуванні у месенджері, в якому відповідач визнав факт ненадання послуг. Вважає, що акт ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області від 11.02.2022 № 0000007, яким встановлено відсутність порушень вимог законодавства України в діях ФОП ОСОБА_2 , не є обов`язковим для суду, не носить преюдиційного значення, не є свідченням відсутності порушення прав позивача. Відповідно до вимог ст. 614 ЦК України відповідачем не спростовано презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання. У даному випадку саме на відповідача покладено обов`язок довести обставини фактичного надання послуг за договором № У75/2020 від 22.10.2020. Вказує, що не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що інші договори між сторонами не укладалися, оскільки позивачка та її чоловік неодноразово зверталися до відповідача за наданням послуг, відповідач надавав послуги підготовки документів для виїзду в США, Канаду, в жовтні 2020 чоловік уклав аналогічний договір, мав їхати разом за кордон, але послуг ФОП ОСОБА_2 не надано ні позивачці, ні її чоловіку.

Позиція інших учасників справи

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Глеба П.О., зводяться до безпідставності та необґрунтованості апеляційної скарги, законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Межі розгляду справи та явка учасників справи

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 3 цього Кодексу передбачено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , як виконавцем, та ОСОБА_1 , як замовником, було укладено договір № У75/2020 на виконання інформаційно-довідкових послуг, згідно з яким замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати інформаційні та консультаційні послуги щодо можливості тимчасового проживання в іншій країні, а також підготувати пакет документів, необхідних для виїзду та отримання дозволу на проживання з правом навчання або роботи. Країною бажаного виїзду визначено Словаччину, з бажаним терміном перебування до 1 рік (а.с.8).

Згідно з пунктами 1.2-1.4 вказаного договору для забезпечення виконання договору Виконавець надає послуги Замовнику (перелік може відрізнятися залежного від програми): прийняття та обробка документів Замовника; складання резюме-автобіографії на іноземній мові; визначення за відповідними документами рівня знання Замовником іноземної мови (якщо того вимагає приймаюча сторона); підготовка до відправлення документів Замовника через експрес-пошту партнерам або їх представникам; оформлення виїзних документів; підготовка до виїзду: проведення консультацій щодо внутрішньої обстановки, правил проживання, звичаїв країни перебування тощо.

Виконавець зобов`язується ознайомити Замовника з міграційним законодавством країни, умовами проживання, термінами отримання дозволів, термінами їх дії, тощо. Виконавець зобов`язується надати Замовнику контактні дані осіб або організацій, які зобов`язані надати йому юридичну допомогу та підтримку протягом всього перебування та очікування дозвільних документів.

У п. 3.2 вказаного договору сторонами узгоджено плату за інформаційно-довідкові та консультаційні послуги у розмірі 5950,00 грн.

На підтвердження виконання сторонами умов цього договору № У75/2020 від 22.10.2020, до справи надано підписаний акт прийому-передачі наданих послуг до договору №75 про надання консультаційних послуг, згідно якого ФОП ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняла консультаційно-довідкові послуги з працевлаштування стосовного одного підходящого вакантного робочого місця та інформацію про вимоги та умови роботодавця, загальна вартість яких складає 5950,00 грн. (а.с. 83). Відповідні кошти були сплачені ОСОБА_1 29.10.2020 що підтверджується розрахунковою квитанцією № 099289 ФОП ОСОБА_2 (ас.9).

Пунктом 1.3 вказаного акту прийому-передачі наданих послуг визначено, що підписанням цього акту сторони підтверджують факт належного та повного надання послуг виконавцем відповідно до положень договору № 75 про надання консультаційних послуг.

Відповідно до пункту 1.4. вказаного акту прийому-передачі наданих послуг, ОСОБА_1 підтвердила, що не має і не матиме жодних майнових чи немайнових претензій до ФОП ОСОБА_2 стосовно наданих послуг.

Як зазначено в рішенні суду першої інстанції, представник позивачки Федоричко М.М. в судовому засіданні зазначив, що позивачка не укладала з відповідачем будь-яких інших договорів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Федоричко М.М. , посилається на те, що не відповідають обставинам справи висновки суду першої інстанції про те, що інші договори між сторонами не укладалися, оскільки позивачка та її чоловік неодноразово зверталися до відповідача за наданням послуг, відповідач надавав послуги підготовки документів для виїзду в США, Канаду, в жовтні 2020 чоловік уклав аналогічний договір. Суду апеляційної інстанції надано лист з додатками-інструкціями для проходження співбесіди у консульстві США. Вказує, що акт прийому-передачі послуг від 29.10.2020 до договору № 75 про надання консультаційних послуг - не є належним доказом виконання умов договору № У75/2020 на виконання інформаційно-довідкових послуг від 22.10.2020, натомість такий акт прийому-передачі послуг стосується договору з іншим номером та іншим видом послуг - консультаційних, не містить вказівки на дату договору.

Такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки вони є голослівними та бездоказовими. Так, вказуючи, що відповідач надавав послуги з підготовки документів для виїзду в США, Канаду, і в жовтні 2020 чоловік уклав аналогічний договір, апеляційному суду було надано лист з додатками-інструкціями для проходження співбесіди у консульстві США, який було адресовано ОСОБА_4 , а не її чоловікові, а будь-якого іншого договору, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 або її чоловіком, за яким вартість послуг становила 5950,00 грн., суду не надано

В рамках договору № У75/2020 на виконання інформаційно-довідкових послуг від 22.10.2020 ФОП ОСОБА_2 надані, а ОСОБА_1 прийняті інформаційно-довідкові послуги на загальну вартість 5950,00 гривень, яка сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунковою квитанцією № 099289 ФОП ОСОБА_2 від 29.10.2020.

Обставини зазначених у позовній заяві правовідносин були предметом перевірки ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, яка була проведена за заявою позивачки ОСОБА_1 . Так, відповідно до акту ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області від 11.02.2022 № 0000007 констатовано відсутність порушень вимог законодавства України в діях ФОП ОСОБА_2 .

Посилання позивача на листування з відповідачем у месенджері, з урахуванням встановлених обставин справи, не стосується умов підписаного та узгодженого сторонами договору № У75/2020 на виконання інформаційно-довідкових послуг від 22.10.2020, в межах якого відповідні інформаційно-довідкові послуги ФОП ОСОБА_2 надано, а позивачкою прийнято на загальну вартість 5950,00 гривень, котра сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунковою квитанцією від 29.10.2020 № 099289, а також актом прийому-передачі послуг від 29.10.2020, складеним на підтвердження прийняття інформаційно-довідкових послуг вартістю 5950,00 гривень та власноручно підписаним ОСОБА_1 .

На вимогу апеляційного суду надати оригінали відповідних документів представником відповідача було надано інформацію, що 17.05.2023 внаслідок здійснення групою осіб хуліганських дій за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) було пошкоджено (знищено) ряд документів, які зберігались на цьому об`єкті, та, зокрема, документи, які стосувались виконання договору № У75/2020 від 22.10.2020. У відповідному кримінальному провадженні ОСОБА_2 визнано потерпілим. Кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді.

Оцінивши обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що місцевий суді дійшов правильного висновку про те, що відповідачем надано докази належного виконання умов договору від 22.10.2020 № У75/2020 в повному обсязі, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем умов укладеного договору.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У відзиві на апеляційну скаргу наводився попередній (орієнтовний) розмір понесених витрат на правничу допомогу - 6000 грн - з розрахунку 2000 грн за 1 робочу годину адвоката.

Представник позивача вважав такі вимоги несправедливими, оскільки визначена сума витрат на правничу допомогу фактично дорівнює сумі, які позивач сплатила ОСОБА_2 .

Так, адвокатом Глеба П.О. було складено відзив на апеляційну скаргу (а.с. 173-181), клопотання щодо вимоги апеляційного суду про надання оригіналів відповідних документів (а.с.218-220) , адвокат брав участь у двох судових засідання в апеляційному суді загальною тривалістю (відповідно до протоколів судових засідань) 1 год 10 хв.

Зважаючи на обсяг та реальність виконаних робіт, виходячи з конкретних обставин справи, критерію розумності та фінансового стану обох сторін, колегія вважає, що з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути 2000 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, перевіривши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федоричко Михайло Михайлович - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2023 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2024 року.

Головуюча

Судді