Справа № 462/3537/24 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г. М.
Провадження № 22-ц/811/1433/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Марко О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богомазової Ірини Олександрівни на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року в складі ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

26.04.2024 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер :05:001:1145 та житловий будинок, загальною площею 138,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 . Також просив заборонити ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, що діють в його інтересах та/або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер :05:001:1145 та житлового будинку, загальною площею 138,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львів від 29.04.2024 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у заяві відсутнє будь-яке підтвердження, що земельна ділянка та житловий будинок, на які позивач просить накласти арешт, на даний час належать на праві власності відповідачу.

02.05.2024 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе нерухоме та рухоме майно що належить на праві власності ОСОБА_4 , зокрема, але не виключно на такі об`єкти: земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0899 площею 0,0039 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0838 площею 0,003 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0758 площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж, загальною площею 36,5 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_3 ; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ).

Заборонити ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, що діють в його інтересах та/або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого та рухомого майна, зокрема, але не виключно на зазначені об`єкти. Також накласти арешт на грошові кошти, що перебувають на рахунках та належить на праві власності ОСОБА_4 в межах 1 385 300,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що 23.04.2021 між ним та ОСОБА_5 укладено попередній договір, метою якого було зобов`язання укладення у майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер :05:001:1145, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку, який знаходиться на вказаній ділянці.

За цим договором сплатив частину коштів, а саме 982 247,00 грн., що становить еквівалент 35 000 доларів США, у рахунок купівлі-продажу будинку та земельної ділянки під час укладення попереднього договору, у якості забезпечувального платежу за основним договором.

Зобов`язання відповідачем виконані не були, що унеможливило укладення основного договору, також від ОСОБА_6 не надходило жодного повідомлення про час і місце укладення основного договору.

25.03.2024 ОСОБА_7 надісланий лист з проханням вказати на час і місце укладення основного договору, передбаченого попереднім договором від 23.04.2021 та надати підтвердження виконання вимог попереднього договору від 23.04.2021, проте ОСОБА_8 відмовився отримувати даний лист і такий був повернутий відправнику. 01.05.2024 ОСОБА_9 подарував будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 своїй дружині - ОСОБА_10 , що додатково підтверджує про ухилення ОСОБА_3 від виконання в майбутньому рішення суду. Просив заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник позивача ОСОБА_11 , вважає, що така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування усіх обставин справи.

Покликаючись на правовідносини, які виникли між сторонами, а також їх зобов`язання у зв`язку з цим, зазначає, що з метою повернення 35000 дол США, які були сплачені ОСОБА_1 відповідачу, був підготовлений та поданий позов у даній справі.

Стверджує, що після подання позову відповідач подарував будинок та земельну ділянку, які згідно попереднього договору від 23.04.2021, мали бути предметом договору купівлі-продажу у майбутньому, своїй дружині.

Вважає, що такі дії підтверджують намір ОСОБА_3 ухилятися від виконання можливого рішення суду у майбутньому.

Надає перелік майна, яким володіє відповідач та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про

Звертає увагу, що здійснити оцінку майна відповідача не має змоги, оскільки до такого має бути забезпечено доступ суб`єкта оціночної діяльності на законних підставах.

Також зазначає, що не передбачено обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається арешт.

Беручи до уваги недобросовісну поведінку відповідача, який відчужив відповідне майно, не виключено, що він може здійснити відчуження й іншого майна у майбутньому, що ускладнить виконання рішення суду про стягнення грошових коштів, які були сплачені, як забезпечувальний платіж.

Забезпечення позову у відповідній формі не завдає шкоди сторонам, оскільки майно залишається у повному віданні та користуванні власника.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року та заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Учасники справи буду повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили про причини неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд дійшов висновку, що позивачем у заяві про забезпечення позову необґрунтовано співмірність накладення арешту на відповідне майно відповідача, відсутня оцінка такого майна, яка б надала суду можливість встановити співмірність забезпечення такого позову.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ), суд вказав, що у матеріалах заяви про забезпечення позову відсутнє будь-яке підтвердження, що такий належить на праві власності відповідачу.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На переконання колегії суддів, таким, достатньо обґрунтованим припущенням є можливість відповідача в принципі відчужити майно, тобто здатність визначати його подальшу юридичну долю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 1/an_8423/ed_2018_02_28/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#8423" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, можливість заявника подати заяву про забезпечення позову та його обов`язок після цього, врегульовано ст. 152 ЦПК України.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову, які можуть застосовуватися судом визначені у ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Так, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Колегія суддів виходить з того, що невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Необхідно зазначити, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20).

Із надісланих апеляційному суду виділених матеріалів (контрольного провадження) вбачається, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Зокрема, позивач просить про стягнення на його користь грошових коштів у розмірі 35000 дол США, які були сплачені ним у гривневому еквіваленті, згідно умов попереднього договору у якості забезпечувального платежу за основним договором.

Відтак, предметом спірних правовідносин є майнові вимоги ОСОБА_1 , оскільки такі мають грошовий вираз.

У виділених матеріалах наявна копія Попереднього договору від 23.04.2021 за умовами якого ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зобов`язалися укласти у майбутньому договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :05:001:1145 та житлового будинку, який знаходиться на цій земельній ділянці. На договорі наявні підписи сторін, відтак останній дійшли згоди з відповідних умов (а.с. 11-14).

Сторони домовилися укласти основний договір не пізніше 23.04.2022.

Крім цього, до підписання попереднього договору сторони домовилися про сплату ОСОБА_1 (сторона 2) ОСОБА_4 (сторона 1) 982 247,00 грн, що еквівалентно 35000 дол США.

У матеріалах також наявний лист ОСОБА_1 від 25.03.2024, де останній просить повідомити відповідача час та місце укладення основного договору, надати відповідні документи (а.с. 17-18).

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, безумовно свідчать про наявність відповідних правовідносин між сторонами, а також відсутність будь якої реакції на такі зі сторони відповідача ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо грошових коштів, та зважаючи на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті, висновок місцевого суду про відсутність підстав для вжиття заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, зокрема у разі задоволення позовних вимог, з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, є помилковим та передчасним.

Як вже зазначалося, позивач просить накласти арешт на таке майно:

-земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0899 площею 0,003 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0838 площею 0,0039 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0758 площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-гараж, загальною площею 36,5 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_3 ;

-автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ).

Згідно із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 657/1211/19 (провадження № 61-3353св20) умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Крім того, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.05.20224, земельна ділянка кадастровий номер :05:001:1145 та житловий будинок, загальною площею 138,1, який знаходиться на такій за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 01.05.2024 (а.с. 45).

Наведене дає підстави для беззаперечного висновку про те, що після подання позову у даній справі ОСОБА_9 у відповідний спосіб відчужив належне йому майно, що у котре свідчить про намагання останнього внести зміни у свій майновий стан та здатність виконання своїх можливих зобов`язань у майбутньому.

Поряд з цим, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують належність на праві власності відповідачу відповідних об`єктів нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок на які позивач просить накласти арешт (а.с. 43-44).

Згідно із п. 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб чи забороною вчиняти певні дії (п. 2 цієї статті).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи наведене та за наявності неспростованих обставин щодо вчинення відповідачем ОСОБА_5 дій на відчуження власного майна після подання позову ОСОБА_1 , колегія суддів приходить переконання про підставність вимог заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельні ділянки кадастровий номер :05:001:0899 площею 0,003 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; кадастровий номер :05:001:0838 площею 0,0039 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; кадастровий номер :05:001:0758 площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, що діють в його інтересах та/або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначених об`єктів, що свідчить про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у цій частині, а оскаржувану ухвалу необхідно скасувати.

У цьому контексті колегії суддів враховує незначні площі зазначених ділянок, тому ринкова вартість таких не переважатиме та буде співмірною із ціною позову, при цьому, здійснити оцінку майна відповідача позивач дійсно не має змоги, оскільки до такого має бути забезпечено доступ суб`єкта оціночної діяльності.

Крім цього, до апеляційної скарги долучено відповідь Головного сервісного центру МВС від 06.05.2024 № 31/28-Го-188/Аз згідно якої власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ) є ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а особисті дані відповідають паспортним даним відповідача (а.с. 10, 67-68).

Враховуючи ціну позову, майновий стан відповідача, а також поведінку останнього, колегія суддів вважає за можливе накласти арешт та заборону відчуження на автомобіль відповідача TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ).

В свою чергу, вимоги про накладення арешту та заборони відчуження на гараж загальною площею 36,5 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_3 до задоволення не підлягають, оскільки ОСОБА_9 є власником лише 1/2 частки такого, відтак забезпечення позову у відповідний спосіб впливатиме на права інших осіб, які не є учасниками справи, що суперечить меті та завданню цього інституту (а.с. 44).

Згідно із пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обрані судом види забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_3 , оскільки відповідне майно фактично зберігатиметься у володінні останнього, а обмежується лише його можливість розпорядитися таким.

Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

При цьому, колегія суддів враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Також забезпечення позову у відповідний спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи, натомість захистить права позивача у разі задоволення його позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача, то така до задоволення не підлягає, оскільки про наявність відповідних рахунків у відповідача суд не повідомлений, тому задоволення відповідної вимоги може бути неефективною, у той самий час, накладення арешту на усі рахунку відповідача надто обтяжливим для останнього.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що з метою ефективності захисту прав учасників справи, заява про забезпечення позову підлягає до задоволення частково, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги у відповідній частині та незаконність оскаржуваної ухвали, яку необхідно скасувати з одночасним ухваленням нового рішення.

Будь які доводи чи висновки суду про відсутність (недоведеність) загроз потенційного порушення прав ОСОБА_1 чи утруднення виконання можливого рішення у даній справі спростовуються встановленими обставинами у справі та наведеними вище висновками.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Богомазової Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, що діють в його інтересах та/або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів на таке майно:

- земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0899 площею 0,003 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0838 площею 0,0039 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0758 площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ).

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Копію постанови направити учасникам справи, а також для виконання до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постанова про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження постанови про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

Боржник: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;

Повний текст постанови складений 13 серпня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк