Справа №489/5104/23
Провадження №2/487/828/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді: Кузьменко В.В., секретаря судового засідання: Барської А.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Миколаївобленерго", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл заборгованості по сплаті комунальних послуг, встановлення порядку користування житлом та розподіл особового рахунку,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОКП "Миколаївобленерго", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл заборгованості по сплаті комунальних послуг, встановлення порядку користування житлом та розподіл особового рахунку.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка є власницею 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачам належить 2/3 частки квартири, а саме по 1/3 кожному.

Відповідача на постійній основі проживають в Республіці Ізраїль. Участі в утриманні квартири не беруть, комунальні послуги не сплачують. Оплачувати всю площу квартира позивачка не в змозі. ОКП "Миколаївоблтеплоенергоу поділу рахунку було відмовлено, щодо поділу існуючої заборгованості та виділення з неї 1/3 не зазначається нічого, тому змушена звертатись до суду.

Ухвалою суду від 08.09.2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

14.12.2023 року представник позивача долучила додаткові докази по справі та уточнення позовної заяви.

25.01.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

07.02.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 09.02.2024 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, задоволено.

27.05.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання за її відсутності.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

31.05.2024 року до суду надійшла заява про забезпечення позову від представника позивача.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року в задоволені заяви про забезпечення позову було відмовлено.

В судовому засіданні позивач та представник позивча позов підтримали з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 по 1/3 кожен.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу у липні 2023 року було відмовлено у розподілі особових рахунків зі сплати комунальних послуг, оскільки необхідна наявність договору між співвласниками щодо визначеного порядку користування квартирою або рішення суду в разі спору.

Згідно до плану квартири відображеному в Технічному паспорті квартира складається з трьох жилих кімнат площами 10,8 кв. м., 12,5 кв. м. та 18,7 кв. м., а також приміщень загального користування площею 14,8 кв. м., куди входять: кухня, ванна кімната, туалет, коридор та балкон. Загальна площа квартири - 56,8 кв. м.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та енергопостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будівель та споруд та прибудинкових територій.

Статтею 162 ЖК Української PCP передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У відповідності до ст.179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (далі Правила).

Згідно з п.7 Правил власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про обов`язок кожного із співвласників оплачувати комунальні платежі відповідно до його частки у власності.

Таким чином, заборгованість по оплаті комунальних платежів з централізованого опалення квартири, що належить по 1/3 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підлягає поділу між власниками у відповідності до частки кожного з них, тобто по 1/3 від загальної суми заборгованості.

Щодо позовних вимог про розподіл особових рахунків, суд зазначає таке.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг своєчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно із свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 власник зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктами 10, 13 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.

Спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Позивачка зазначає, що квартира складається з трьох жилих кімнат площами 10,8 кв. м., 12,5 кв. м. та 18,7 кв. м., а також приміщень загального користування площею 14,8 кв. м., куди входять: кухня, ванна кімната, туалет, коридор та балкон. Загальна площа квартири - 56,8 кв. м.

На даний час позивачка фактично займає житлову кімнату площею 12,5 кв.м., а кухня, ванна кімната, туалет, коридор, балкон - на загальну площу 14,8 кв.м. являються приміщеннями спільного користування співвласників.

Враховуючи наведені норми суд приходить до преконання, що необхідно розділити особовий рахунок зі сплати комунальних послуг за централізоване опалення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення та відкриття ОСОБА_1 окремого особового рахунка по сплаті комунальних послуг за централізоване опалення.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку часткове задоволення позову.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Миколаївобленерго", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл заборгованості по сплаті комунальних послуг, встановлення порядку користування житлом та розподіл особового рахунку - задовольнити частково.

Розділити заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за централізоване теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 між власниками квартири відповідно до їх частки у праві власності, а саме виділити ОСОБА_1 до сплати 1/3 частину заборгованості, яка складеться на момент винесення судом рішення по справі, як власниці 1/3 частки цієї квартири.

Зобов`язати ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» розділити особовий рахунок зі сплати комунальних послуг за централізоване опалення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення та відкриття ОСОБА_1 окремого особового рахунка по сплаті комунальних послуг за централізоване опалення на належну їй 1/3 частку у праві власності на квартиру.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір по 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В.Кузьменко