ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1549/23

Головуючий у першій інстанції Парфененко О. Я.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/166/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Універсал Банк

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області у складі судді Парфененко О.Я. від 13 жовтня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Мена, у справі за позовом Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Універсал Банк звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 25.01.2019 року у розмірі 65 419 грн. 01 коп., станом на 01.08.2023 року, яка складається із наступного: 65 419 грн. 01 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 684 грн. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство Універсал Банк обґрунтовувало тим, що Monobank - це мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. 25.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.01.2019 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позивач вказував, що підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язалась виконувати його умови. Позивач зазначав, що на підставі укладеного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 80 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 . Позивач стверджував, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, як вказував позивач, відповідач ОСОБА_1 , всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору, і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що станом на 01.08.2023 року за відповідачем по укладеному з АТ Універсал Банк договору про надання банківських послуг, наявна заборгованість на загальну суму 65 419 грн. 01 коп., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 65 419 грн. 01 коп. В позові АТ Універсал Банк просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 25.01.2019 року у розмірі 65 419 грн. 01 коп., станом на 01.08.2023 року, в тому числі, 65 419 грн. 01 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судові витрати у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року позов Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Судом стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість за договором про надання банківських послуг від 25.01.2019 року у розмірі 65 419 грн. 01 коп., станом на 01.08.2023 року; також судом стягнуто із відповідача на користь позивача 2 684 грн., у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13.10.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 13.10.2023 року є незаконним та необгрунтованим, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального права, необ`єктивного та необґрунтованого підходу суду до вирішення справи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позов є незаконним та необгрунтованим, відповідач не має боргових зобов`язань, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти, про які вказано у позовній заяві. Апелянт стверджує, що надані позивачем документи не можуть підтверджувати існування боргу, розрахунок заборгованості є надуманим, та не є первинним обліковим бухгалтерським документом, у зв`язку з чим не може підтверджувати наявність тих чи інших фінансових операцій. За доводами апелянта, надана позивачем анкета-заява, окрім анкетних даних та контактної інформації відповідача, не містить будь-яких умов, які є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема, сума наданих банком грошових коштів, та умови їх повернення, розмір та порядок нарахування відсотків, відомості щодо обрання певної банківської послуги та отримання відповідачем банківської картки. Апелянт вказує, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту не містять відомостей щодо ознайомлення з ними ОСОБА_1 , і тому, в силу роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі 342/180/17, вказані документи не можна вважати складовою підписаного відповідачем договору про надання банківських послуг. Апелянт стверджує, що вказуючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач самовільно включив до заборгованості нараховані відсотки, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту. За даних обставин, встановивши, що анкета-заява від 25.01.2019 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апелянт вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, і відповідно, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей, підлягають на погашення саме тіла кредиту. За даних обставин, апелянт зазначає, що заборгованість за тілом кредиту, якщо такий і мав місце, становить зовсім іншу суму.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 25.01.2019 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого, позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок у гривні, та банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі, вказаній у додатку до договору (а.с.11).

У підписаній відповідачем анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 25.01.2019 року, відповідач підтвердила, що підписана ним заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, та відповідно, підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, які складають договір, та зобов`язалась виконувати його умови.

АТ Універсал Банк свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме, відповідачу була надана можливість розпоряджатись кредитними коштами, в межах встановленого кредитного ліміту.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.01.2019 року, укладеного між Універсал Банк та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 01.08.2023 року, за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 65 419 грн. 01 коп., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 65 419 грн. 01 коп. (а.с.6-10).

Як вбачається із рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року, задовольняючи вимоги заявленого позову Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ Універсал Банк, Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, а також отримання їх примірників в мобільному додатку. Суд першої інстанції вказав, що відповідач завантажила мобільний додаток monobank, пройшла ідентифікацію, висловила свою згоду із вказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку monobank, шляхом застосування електронного цифрового підпису, а також проводила банківські операції. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами були погоджені усі істотні умови договору, зокрема, і щодо порядку погашення заборгованості та розміру процентної ставки. Суд першої інстанції констатував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ Універсал Банк із Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які викладені у мобільному додатку, складає між відповідачем та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Суд першої інстанції вказав, що уклавши із позивачем договір, та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_1 порушила зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно із розрахунком позивача, станом на 01.08.2023 року, складає 65 419 грн. 01 коп., і дана сума не спростована відповідачем. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не була обґрунтована вказана вимога, при цьому, встановивши, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача, який містить відомості про поповнення картки, та згідно з яким 05.09.2022 року відповідач здійснила останню сплату за наданим кредитом на суму 83 грн. 24 коп., а позивач звернувся до суду із позовною заявою 20.09.2023 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки трирічний строк позовної давності не сплинув. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості, станом на 01.08.2023 року, в розмірі 65 419 грн. 01 коп., також судом першої інстанції стягнуто із відповідача на користь позивача 2 684 грн., у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційний суд вважає, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову у повному обсязі, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII від 03.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Пунктом 5 статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено під час судового розгляду даної справи, Акціонерне товариство Універсал Банк вимоги заявленного позову обґрунтовувало тим, що Monobank - це мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно в точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні банк; верифікація клієнта очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року: відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом.

З матеріалів справи вбачається, що що 25.01.2019 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок у гривні, та банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі, вказаній у додатку до договору (а.с.11).

У даній заяві зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою:

1. Підтверджує, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу.

2. Погоджується, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.

3. Підписанням цього договору підтверджує, що вона ознайомлена із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, вона беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

4.Зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунка у національній та іноземній валютах ознайомлена, вимоги цієї інструкції для неї обов`язкові. Їй відомо про те, що вказаний у цій анкеті-заяві поточний рахунок забороняється використовувати для здійснення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

5.Підтверджує і засвідчує, що вся інформація та/або документи, надані нею банку, в тому числі, через мобільний додаток, є повною і достовірною у всіх відношеннях, і вона зобов`язується повідомляти банк про будь-які зміни в цій інформації, що можуть статися, не пізніше, ніж через 3 банківські дні від настання таких змін.

6.Просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у банку.

Також у анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 020EC6CEB280E40D2B239827DD98B0882C9AE59C46A020250F8540A2060D75BE, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій, згідно з договором, та визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.

До позовної заяви позивач додав роздруківку Умов і правил обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджених протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року, додатками до яких є Тарифи, Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не містять відомостей щодо ознайомлення з ними ОСОБА_1 (а.с.12-29, зворот).

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.01.2019 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 01.08.2023 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 65 419 грн. 01 коп., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 65 419 грн. 01 коп. (а.с.6-10).

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у користування.

Відповідач користувалась кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по рахунку ОСОБА_1 (а.с.94-100) про рух коштів по картці, з якої вбачається, що відповідач розраховувалась кредитною карткою, здійснювала перерахування на інші платіжні картки, знімала готівку в банкоматах, а також частково погашала кредит, проте, повністю свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконала, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1,ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватись позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законами України Про електронну комерцію та Про електронний цифровий підпис (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору із відповідачем ОСОБА_1 ).

Згідно п.1, п.5 ч.1 статті 3 Закону України Про електронну комерцію, електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 1-6 статті 11 Закону України Про електронну комерцію, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Приписаим статті 12 Закону України Про електронну комерцію, регламентовано підпис у сфері електронної комерції.

Аналізуючи викладене, необхідно зазначити, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті: 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановленої судом в ході розгляду даної справи обставини відносно того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами спору 25.01.2019 року кредитного договору, та отримання відповідачем кредитних коштів.

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 25.01.2019 року була підписана ОСОБА_1 особисто, генерація ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем засвідчена відповідачем у анкеті-заяві від 25.01.2019 року (пункт 6 даної анкети-заяви від 25.01.2019 року).

За даних обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що між АТ Універсал Банк та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір, в рамках банківського проекту monobank, відповідно до вимог чинного законодавства, за яким відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування, конструкції договору приєднання, його умови розробляє підприємець (в даному випадку, АТ Універсал Банк).

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За даних обставин, з огляду на зміст статей: 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.01.2019 року, посилався на положення Умов і правил обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджених протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року, додатками до яких є тарифи, Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.12-29, зворот), як невід`ємну частину укладеного між сторонами данного спору договору).

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву. Надана позивачем роздруківка Умов і правил обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджених протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року, додатками до яких є тарифи, Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не містять відомостей щодо ознайомлення з ними ОСОБА_1 (а.с.12-29,зворот), не підписані відповідачем ані особисто, ані шляхом накладення електронного цифрового підпису. Також із матеріалів справи не вбачається, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначених в цих документах, які додані банком до матеріалів справи, розмірах і порядках нарахування.

В даному випадку, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, які розміщені на офіційному сайті позивача(www.monobank.ua) змінювалися АТ Універсал Банк.

При цьому, твердження апелянта відносно того, що відповідач мала змогу з ними ознайомитись на сайті банку та в мобільному додатку, не можуть бути належними та достатніми докакзами, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, фактичного ознайомлення та згоди відповідача із вказаними документами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що Умови і правила обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджених протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року, додатками до яких є тарифи, Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які містяться в матеріалах даної справи, без відповідного підпису відповідача, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.01.2019 року, шляхом підписання анкети-заяви. Задовольняючи вимоги заявленого банком позову до ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції вищевказаної обставини не прийняв до уваги.

Відповідно до проиписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20, провадження № 61-2498св22.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями: 625, 1048 ЦК України, позивач у даній справі не заявляв. Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладено у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг, та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно із конкретним видом кредитного договору. За даних обставин, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ Універсал Банк були дотримані вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону №1023-XII Про захист прав споживачів, щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ Універсал Банк не повернуті, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання в будь-який час, оскільки має місце порушення його прав, і кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконання свого обов`язку, із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 року у справі № 643/5521/19, провадження №61-20093св19, зазначено, що: …в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування у розмір заборгованості відповідача процентів за користування коштами.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стягненню підлягає з відповдача на користь позивача підлягає саме сума неповернутих коштів.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №673/69/16-ц, провадження №61-15530св19, відповідно до яких, суд і сам не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується із наданим позивачем розрахунком. Незгода із наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Згідно із вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, провадження №61-9618св19, зазначено, що виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, і вона повинна досліджуватися судом у сукупності із іншими доказами.

Як вбачається із наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 , загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) станом на 01.08.2023 року, становить 65 419 грн. 01 коп., і починаючи з 01.03.2019 року, банк здійснював автоматичне погашення відсотків за рахунок тіла кредиту, при цьому, безпідставно збільшуючи тіло кредиту на загальну суму відсотків у розмірі 41 354 грн. 96 коп.

При цьому, належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, щодо погодження сторонами укладеного договору у письмовій формі такого порядку погашення відсотків, банком суду не надано. За даних обставин, вказані вище дії позивача не відповідають суті кредитних відносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ Універсал Банк не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку щодо повернення фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_1 , відповідачем всього було використано на власні портеби суму кредитних коштів у розмірі 124 766 грн. 74 коп., і ОСОБА_1 , користуючись коштами позивача, систематично повертала отримані кошти, шляхом поповнення рахунку на загальну суму за весь вказаний вище хронологічний період, у розмірі 100 702 грн. 69 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично не повернуто банку грошові кошти у розмірі 24 064 грн. 05 коп., виходячи із розрахунку: (124 766 грн. 74 коп. - 100 702 грн. 69 коп. = 24 064 грн. 05 коп.), які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, в рахунок погашення існуючої заборгованості.

За даних обставин, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості на користь позивача у розмірі 65 419 грн. 01 коп., не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року, змінити, зменшивши суму заборгованості за договором про надання банківських послуг від 25.01.2019 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 65 419 грн. 01 коп. до 24 064 грн. 05 коп. За даних обставин, апеляційний суд також вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, а саме, пропорційно до задоволених вимог заявленого позову, відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, з 2 684 грн. до 993 грн. 10 коп. Розрахунок наступний: 2 684 грн. (а.с.40) х 37% (задоволено апеляційним судом вимоги позовної заяви) = 993 грн. 08 коп.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. При цьому, рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року, змінити, виклавши його перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість за договором про надання банківських послуг Мonobank від 25 січня 2019 року, станом на 01 серпня 2023 року, у розмірі 24 064 (двадцять чотири тисячі шістдесят чотири) грн. 05 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк 993 (дев`ятсот дев`яносто три) грн. 08 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року, необхідно залишити без змін.

Апеляційний суд, відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства Універсал Банк на користь ОСОБА_1 2 536 грн. 38 коп., в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Розрахунок наступний: 4 026 грн. - сплачена відповідачем сума судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.82, зворот) х 63% (задоволено апеляційним судом вимоги апеляційної скарги) = 2 536 грн. 38 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року, змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість за договором про надання банківських послуг Мonobank від 25 січня 2019 року, станом на 01 серпня 2023 року, у розмірі 24 064 (двадцять чотири тисячі шістдесят чотири) грн. 05 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк 993 (дев`ятсот дев`яносто три) грн. 08 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13.10.2023 року, залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Універсал Банк на користь ОСОБА_1 2 536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. 38 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 15.08.2024 року.

Головуючий: Судді: