Справа № 308/1584/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом адвоката Ракущинець А.А. який діє в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Ракущинець А.А. який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому зазначає, що 28.01.2022 року старшим державним виконавцем відділу ДВС у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1261 виданого 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 29658,71 грн. З вказаним виконавчим написом позивач не погоджується зазначаючи, що такий вчинений на підставі не нотаріально посвідченого договору, в той час як на момент вчинення та на момент пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого напису набула чинності та діяла постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, якою скасовано п.1 та п.2 Постанови КМ України № 662 від 26.11.2014 року.

Також, позивач посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням строків давності, оскільки договір укладений 24.05.2011 року з кінцевим строком погашення 26.05.2014 року. Крім того, заборгованість нарахована за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року, в тому числі за відсотками, нарахованими після закінчення строку дії договору. Вказує на відсутність документу про надіслання вимоги позивачу (боржнику за виконавчим написом) про наявність боргу.

А тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1261 від 21.01.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором у сумі 29658,71 грн., а також понесені судові витрати.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просить у випадку неявки позивача у судове засідання розглядати справу у його відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги позивач підтримує та просить задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про визнання позовних вимог згідно з якою просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за № 1261 від 21.01.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір у розмірі 606 грн., а у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 302,80 грн.

Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного.

Згідно ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1261, згідно якого з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним кредитним договором № 500210472 від 24.05.2011 року на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (, місцезнаходження: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул..Стельмаха, буд. 9А, оф.203) за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року року, стягнуто заборгованість на загальну суму 29658,71 грн., з яких: 9551,30 заборгованість за тілом кредиту, 6507,41 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 13450,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, вчиняючи 21.01.2020 року виконавчий напис № 1261 приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 1172, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 21.01.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Окрім цього, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 21.01.2020 року була обумовлена й іншими обставинами.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Верховний Суд в ухвалі від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17 зазначив, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, з огляду на те, що судом не встановлено факту отримання позивачем вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу.

Окрім того, як убачається з кредитного договору № 500210472 від 24.05.2011 року кредит надавався на строк до 26.05.2014, та відповідно право вимоги у стягувача виникло 26.05.2014 року, в той же час виконавчий напис видано 21.01.2020 року про стягнення заборгованості за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року, яка включає в себе заборгованість за нарахованими відсотками.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Представник відповідача позов визнав.

Крім того, з наданої суду копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 убачається , що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після державної реєстрації шлюбу 21.06.2016 року, змінила прізвище на ОСОБА_3 .

За таких обставин суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що позовні вимогиадвоката Ракущинець А.А. який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, тому враховуючи вимоги ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 18, 81,141, 142, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352,354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1261 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним кредитним договором № 500210472 від 24.05.2011 року на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (, місцезнаходження: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул..Стельмаха, буд. 9А, оф.203) заборгованість за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року року, на загальну суму 29658,71 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, місцезнаходження: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, оф.203), на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять грн. 60 коп. ) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук