Постанова

Іменем України

06 серпня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10130/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року

та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року

в складі судді Гусак О. С.

у цивільній справі №753/8321/23 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

треті особи: Акціонерне товариство "Сенс Банк", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний Артем Володимирович, Державне підприємство "Сетам", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Людмила Вікторівна,

про визнання права власності на квартиру та її витребування,

У С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , як нового власника спірної квартири АДРЕСА_1 , яку остання набула на прилюдних торгах, та просила витребувати цю квартиру від відповідачки та визнати за позивачкою право власності на цю квартиру.

В обґрунтування позову зазначила, що 08.08.2006 між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк»,з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №10-29/2318, укладеним з ОСОБА_3 , був укладений іпотечний договір №02-10/2174, за умовами якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві власності спірну квартиру.

Вказувала, що не зважаючи на існування рішення суду про відмовлення Банку в задоволенні до неї, як поручителя, позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 , 08.10.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С. М. вчинив виконавчий напис на договорі іпотеки, який було звернуто до примусового виконання. В межах виконавчого провадження ДП «Сетам» провело електронні торги з реалізації предмета іпотеки, переможцем яких визнано ОСОБА_2 . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2022, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2023, виконавчий напис нотаріуса від 08.10.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню. В серпні 2021 році вона звернулася до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів, на яких реалізовано спірну квартиру, та скасування рішення про державну реєстрацію на цю ж квартиру за ОСОБА_2 . Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.08.2022 про відмову у задоволенні її позову вона оскаржила в апеляційному порядку.

За наведених обставин просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішенням суду та додатковим рішенням суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що дані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не зупинив провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному суді постанови Київського апеляційного суду від 04.10.2023 у справі №753/15207/21, якою було задоволено її позов про визнання електронних торгів недійсними.

На думку позивачки, можливе судове рішення касаційного суду про скасування постанови апеляційного суду від 04.10.2023 може призвести до того, що вона втратить своє "поновлене" право власності на спірну квартиру та не зможе належним та ефективним способом його захистити.

Щодо незгоди з додатковим рішенням суду зазначила, що пред'явлені ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 987,50 грн не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки в задоволенні даного позову їй відмовлено не внаслідок надання адвокатом відповідачці якісної правничої допомоги, а у зв'язку з відновленням позивачкою свого права власності на спірну квартиру, та відновленням в реєстрі за позивачкою права власності на підставі постанови Київського апеляційного суду від 04.10.2023 у справі №753/15207/21, якою, окрім іншого, задоволено вимоги про визнання недійсним електронних торгів та скасовано державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Також, як на підставу скасування додаткового рішення вказувала, що наведений ОСОБА_2 перелік витрат на правничу допомогу не відповідає доказам, наданим на підтвердження таких витрат.

Крім цього, додала, що взагалі не зрозуміло за які поштові витрати відповідачка просить стягнути 745 грн та з яких саме сум вони складаються.

За наведених обставин просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.02.2024 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Також просила скасувати додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року.

Позивачка та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідачки - ОСОБА_5 та представник АТ "Сенс Банк" - Півторак Т. О. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення просили залишити без змін.

Треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Л. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С. А. та Державне підприємство "Сетам", належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися та своїх представників не направили.

Представник приватного виконавця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав клопотання про розгляд справи без його участі та без участі приватного виконавця.

Приватний виконавець КМНО Кондра Л. В. також подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб, які не з'явилася в судове засідання, та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, представника відповідача та представника АТ "Сенс Банк", перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 серпня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк», що в подальшому перейменовано на АТ "Сенс Банк", було укладено Договір кредиту №10-29/2318, за умовами якого банк прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 55 000 грн зі строком повернення до 07 серпня 2021 року.

08 серпня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором між ОСОБА_8 (позивачка у справі - згідно повторного свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 від 01.02.2022 прізвище " ОСОБА_9 ") та банком був укладений іпотечний договір №№02-10/2174, за умовами якого позивачка передала в іпотеку банку належну їй на праві власності однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року стягнуто з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_10 заборгованість за кредитним договором у розмірі 148 556,14 грн та судовий збір у розмірі 1 114,17 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року змінено рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором. В задоволенні вимог до ОСОБА_10 відмовлено з підстав припинення поруки.

08 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С. М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А. В. від 26 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого напису. У межах цього виконавчого провадження НОМЕР_2 ДП «Сетам» провело електронні торги з реалізації предмета іпотеки, переможцем яких визнано ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_1 було подано позов до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В., Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року у справі №753/15207/21 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А. В., Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію права власності..

Також ОСОБА_1 зверталася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року у справі №752/18156/21 позов ОСОБА_1 задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2320 від 08 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у справі №753/15207/21 скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року та ухвалено нове судове рішення. Задоволено позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А. В., Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Визнано недійсними електронні торги, що відбулися 07 травня 2021 року з продажу однокімнатної квартири, загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 13 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасовано протокол проведення електронних торгів від 07 жовтня 2021 року за №537588, сформований за результатами електронних торгів з продажу однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасовано акт про реалізацію предмета іпотеки від 25 травня 2021 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу Пишним А. В. у межах виконавчого провадження НОМЕР_2.

Скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна від 04 червня 2021 року №1407, видане приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Кондрою Л. В.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 вересня 2021 року за індексним номером 58560721 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , номер запису 42331603.

На підставі вказаної постанови Київського апеляційного суду від 04.10.2023 у справі №753/15207/21 ОСОБА_1 у визначеному законом порядку 11.11.2023 зареєструвала за собою право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постанова Київського апеляційного суду від 04.10.2023 у справі №753/15207/21 була оскаржена Нуждіною Л. В. в касаційному порядку.

Як вже вказувалося вище, з позовом у даній справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернулася в травні 2023 року. На час розгляду справи та на день ухвалення оскаржуваного рішення суду від 07 лютого 2024 року у даній справі справа №753/15207/21 не була розглянута судом касаційної інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивачки, спірна квартира, яку вона передала в іпотеку банку, була реалізована на електронних торгах з порушенням вимог діючого законодавства, а тому реєстрація права власності на цю квартиру за відповідачкою теж є незаконною. Також, на думку позивачки, виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого в порядку примусового виконання і реалізовано квартиру на електронних торгах, рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом лише до нового власника спірної квартири та обрала способом захисту своїх прав витребування даної квартири у ОСОБА_2 , яка придбала її на електронних торгах, та визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про витребування майна у відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 ЦК України, держава гарантує захист права власності добросовісного набувача на придбане майно тим, що таке майно не може бути витребувано у нього в разі, якщо воно продано у встановленому законом порядку.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц зроблено висновок, що частина статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункти 6.52-6.53) зазначила, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. При оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб.

За обставин коли спірна квартира була набута відповідачкою на прилюдних торгах, а відтак вона є добросовісним набувачем майна, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що вже під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Верховний Суд переглянув справу №753/15207/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А. В., ДП "Сетам" про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Так, сторонами надано до суду апеляційної інстанції копію постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі №753/15207/21, якою скасовано постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року та залишено в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 у вищезгаданій справі №753/15207/21.

В постанові від 10.07.2024 Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки виконавчий напис нотаріуса на час проведення електронних торгів був чинним, а відповідне судове рішення про визнання його таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі.

Також Верховний Суд в постанові від 10.07.2024 послався на постанову Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2024 у справі №587/2230/21 та на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17, про яку згадувалося вище, та зазначив, що за подібних обставин права позивачки можуть бути захищені шляхом відшкодування завданої їй шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Відповідачами за таким позовом можуть бути особи, з вини яких така шкода була заподіяна.

З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи позивачки, що скасування касаційним судом судового рішення у справі про визнання електронних торгів недійсними може призвести до того, що вона не зможе належним способом захистити своє право.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному суді справи про визнання електронних торгів, колегія суддів відхиляє, оскільки таке не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Інші доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позову не спростовують та фактично зводяться до власного тлумачення позивачем норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини, та незгоди з оцінкою наданою судом доказам наявним у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при ухваленні основного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивачка.

Щодо доводів незгоди з додатковим рішенням суду про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у відзиві на позовну заяву адвокатом відповідачки Мазур І. О. вказано про те, що орієнтовний розрахунок, які очікує понести ОСОБА_2 , становить 40 000 грн.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 14 242,50 грн витрат на правничу допомогу та поштових витрат у розмірі 745 грн.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 137, 141 ЦПК України, встановивши, що на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачкою подано до суду договір про надання правової допомоги №107 від 14.07.2021, додаткову угоду №01/06-23 від 01.06.2023 до договору про надання правової допомоги, детальний опис наданих послуг, платіжні документи про сплату витрат на правову допомогу, а також врахувавши заперечення позивача, на підставі яких встановив, що заявлений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу в сумі 14 242,50 грн є неспівмірним із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу та стягнення таких витрат у розмірі 5 000 грн. Такий розмір витрат визначено судом на підставі оцінки доказів, наявних в матеріалах справи. Апеляційна скарга не містить доводів, що визначений судом розмір є необґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зводяться лише до відсутності правових підстав щодо стягнення таких витрат.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично за своїм змістом є доводами заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, навівши аргументи в мотивувальній частині додаткового рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову та додаткове рішення про стягнення з позивачки на користь відповідачки витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам; судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2024 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська