Провадження №: 2/755/6845/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" серпня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Підставою для залишення позовної заяви без руху слугували такі обставини: 1) позивачем не надано відомостей про громадянство відповідача; 2) не вказано зареєстроване місце проживання або місцезнаходження майна чи місця роботи відповідача саме на території Дніпровського району міста Києва; 3) не надано копії свідоцтв про народження дітей та відомості про зареєстроване місце проживання дітей; 4) позивачем не здійснено заходів обов`язкового досудового урегулювання спору шляхом звернення до служби у справах дітей за місцем проживання дитини для отримання висновку про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, при цьому, клопотання про витребування такого висновку також не заявлено; 5) позивачем не надано документів щодо характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дітей (гуртків), медичні довідки, акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло або право користування таким житлом; 6) відсутність підтвердження про зарахування до державного бюджету сплаченого судового збору у сумі 1 073,60 грн, який сплачено відповідно до квитанції від

15 березня 2023 року № 5.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року про залишення позову без руху направлено на поштову адресу представника позивача - адвоката Горячева О.А., рекомендованим відправленням на вказану у позовній заяві адресу для листування, а саме: АДРЕСА_1 .

Додатково ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року про залишення позову без руху направлено на електронну адресу представника позивача, вказану у позовній заяві: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки про доставку електронного листа від 26 липня 2024 року, що міститься в матеріалах справи, ухвалу доставлено на електронну адресу представника позивача 26 липня 2024 року.

05 серпня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горячева О.А., про усунення недоліків позовної заяви.

У поданій заяві про усунення недоліків представник позивача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, однак доказів на підтвердження зазначеного не надає.

В ухвалі про залишення позову без руху суд вказав на відсутність підстав для визначення підсудності даної справи саме Дніпровському районному суду міста Києва відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України або частини дев`ятої статті 28 ЦПК України.

Стосовно необхідності надання інформації про зареєстроване місце проживання або останнє відоме зареєстроване місце проживання, відомостей про місцезнаходження майна або місця роботи відповідача на території Дніпровського району міста Києва, позивач відомостей не надав, вказав на обов`язок суду відкрити провадження у справі на підставі частини десятої статті 187 ЦПК України та розміщення оголошення для відповідача на веб-порталі судової влади України згідно частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.

Таким чином, доказів на підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача на території Дніпровського району міста Києва або ж відомостей про місцезнаходження майна позивача чи місця його роботи позивачем не надано.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Частиною першою статті 144 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху позивачем копій свідоцтв про народження дітей, виданих компетентними органами України, не надано.

У позовній заяві позивач вказує, що діти проживають фактично з матір`ю, у квартирі, яка належить її батькам.

Відповідно до вимог пункту 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року

№ 265, батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати/зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування) (пункт 33 Порядку від 7 лютого 2022 року

№ 265).

Всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху відомостей про зареєстроване місце проживання дітей позивачем не вказано.

Вказані обставини позбавляють суд можливості визначити їх зареєстроване місце проживання, незгоду відповідача на визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, тобто, наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей.

Також, згідно із частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, передбачено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Стосовно необхідності здійснення вказаних заходів обов`язкового досудового урегулювання спору шляхом звернення до служби у справах дітей за місцем проживання дитини для отримання висновку про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, у поданій заяві представник позивача зазначив, що орган опіки та піклування зобов`язаний надати акт обстеження житлових умов батьків на предмет визначення місця проживання дитини та висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини. При цьому, доказів звернення до відповідної Служби у справах дітей у зв`язку із необхідністю отримання вказаних документів не надає, клопотання про витребування доказів не заявляє.

Вимоги про необхідності надання документів щодо характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дітей (гуртків), медичні довідки, акти обстеження житлово-побутових умов, позивачем не виконано. У заяві про усунення недоліків представник зазначає, що до заяви додано пояснення сусідів, та посилається на достатність таких доказів для характеристики особи матері, дітей, встановлення характеру їх взаємовідносин, рівня розвитку дітей, виконання матір`ю обов`язку утримання, виховання та розвитку дітей.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характеризуючих даних про особу матері (батька) дитини, їх майновий стан та житлові умови, тощо.

Стосовно необхідності надання підтвердження про зарахування до державного бюджету сплаченого судового збору у сумі 1 073,60 грн, який сплачено відповідно до квитанції від 15 березня 2023 року № 5, суд зазначає таке.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом з`ясовано, що станом на 18 липня 2024 року інформація про зарахування коштів за квитанцією від 15 березня 2023 року № 5 про сплату судового збору у справі № 755/11848/24 за подання позовної заяви відсутня.

За наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі

№ 757/17452/21-ц, від 24 листопада 2023 року по справі № 334/5481/23, від 12 лютого 2024 року по справі № 2-814/10.

До поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви позивачем не додано підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України про зарахування його до спеціального фонду цього бюджету, також позивачем не надано підтвердження установи банку чи відділення зв`язку, яка прийняла платіж, про сплату судового збору в сумі 1 073,60 грн з відміткою про його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України

При цьому, шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» встановлено, що 21 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей, справа № 755/3765/23. Через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» встановлено, що до вказаної позовної заяви позивачем також додано платіжну інструкцію від 15 березня 2023 року

№ 5.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей повернуто.

04 липня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , тертя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві Дежавної адміністрації, про визначення місця проживання дітей.

Як уже зазначалося раніше, до повторно поданої позовної заяви знову додано копію платіжної інструкції від 15 березня 2023 року № 5 про сплату судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

При цьому, через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» судом встановлено відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 1 073,60 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від 15 березня 2023 року № 5 до спеціального фонду Державного бюджету України.

Верховний Суд в ухвалі від 05 лютого 2024 року по справі № 759/1911/19 вказав: «Додана до касаційної скарги квитанція від 29 грудня 2023 року на суму 3 073,60 грн за подану 05 січня 2024 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 11 січня 2024 року повернуто, не є підставою для його зарахування за подання касаційної скарги 23 січня 2024 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.».

Таким чином, додана до позовної заяви платіжна інструкція від 15 березня 2023 року

№ 5 про сплату судового збору не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подачу позовної заяви від 04 липня 2024 року по справі № 755/11848/24.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги ухвали від 18 липня 2024 року про залишення позову без руху, недоліки позовної заяви не усунуто.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

При цьому, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися із відповідним клопотанням та повернути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви по справі № 755/3765/23, за наявності відповідних правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей - вважати такою, що не подана та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова