Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

Справа №348/2847/23

07 серпня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника відповідача

ОСОБА_1 , адвоката - Федіва І.І.,

дослідивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Галина Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Г.М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

02.01.2024 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про зміну предмету позову.

В судовому засіданні 07.08.2024 року судом винесене на обговорення питання щодо необхідності ухвалення додаткового рішення по даній справі, оскільки судом не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Зокрема, судом не вирішена позовна вимога ОСОБА_2 щодо витребування з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер: :02:005:0114, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином.

Ч.4 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Федів І.І. в судовому засіданні не заперечував щодо постановлення додаткового рішення, оскільки щодо цієї вимоги, яка була предметом розгляду в судовому засіданні, сторони давали пояснення та подавали докази.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Федіва І.І., суд зазначає наступне:

Відповідно до п.3 ч.1, ч.ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

З роз`яснень, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі слідує, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Як було встановлено в процесі розгляду даної цивільної справи, станом на 25.05.2021 року (день укладення договору купівлі-продажу) ОСОБА_3 не мав права на укладення будь-яких правочинів по відношенню до земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0114 площею 0,15 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 .

Отже, вказана земельна ділянка повинна бути витребувана з чужого незаконного володіння та повернута позивачу.

У ч.2 ст.16 ЦК визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (інтересу). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права особи без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18).

Отже, здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Зміст статті 6 Конвенції свідчить, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права (інтересу) особи, бути адекватним наявним обставинам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

Відповідно до вимог ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Серед способів захисту речових прав особи ЦК України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387).

Для витребування майна із чужого незаконного володіння, оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому особа, у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання їх недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване (подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16, від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17, від 19.11.2019 у справі №911/3680/17). Зокрема, якщо позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, належним способом захисту прав особи буде саме звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Отже, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення особи до суду для вжиття додаткових засобів захисту (такі висновки сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 02.02.2021 у справі №925/642/19).

Як вбачається з матеріалів справи №348/2847/23, ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій щодо відчуження спірної земельної ділянки та не виявляв волі до передачі її у власність третіх осіб. Спірна земельна ділянка у ОСОБА_2 не вилучалася.

При цьому, слід зазначити, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (статті 344 Цивільного кодексу України). А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 Цивільного кодексу України не застосовуються. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Верховний Суд у постанові від 08.11.2023року по справі №607/15052/16-ц вказав, що власник (користувач) майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є його останнім набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись для повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було надалі відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення позову про витребування майна до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених, зокрема, статтями 387 та 388 ЦК України.

Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; оновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Тому, ОСОБА_1 , як кінцевий набувач спірної земельної ділянки має юридичний обов`язок повернути її ОСОБА_2 , як законному користувачу, оскільки вказана земельна ділянка вибула з його користування поза його волею, а відтак слід витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га., кадастровий номер: :02:005:0114, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у відповідній частині вимог рішення не ухвалено, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по даній справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258, 259, 260, 263, 265, 268, 270, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Галян Галина Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, щодо вирішення позовної вимоги про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки.

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , - земельну ділянку, площею 0,15 га., кадастровий номер: :02:005:0114, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Коломийської міської громади Коломийського району) Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 12.08.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.