РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

15 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 564/264/23

Провадження № 22-ц/4815/526/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування пункту розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

29 липня 2024 року, до закінчення апеляційного провадження, від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Таким чином, апелянт скористалася своїм правом та подала заяву про відмову від апеляційної скарги, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а апеляційне провадження закриттю.

Щодо клопотання про стягнення судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Судові витрати складають судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

У частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Правнича допомога, надана в суді апеляційної інстанції, полягала виключно в підготовці відзиву на апеляційну скаргу. Гонорар адвоката становить 15 000,00 грн.

Колегія суддів наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа відзиву на апеляційну скаргу, а тому заявлений відповідачем розмір судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, підлягає зменшенню до 4 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 357, 364, 141 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування пункту розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту ухвали.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.