Провадження №2-н/521/1519/24
С У Д О В И Й Н А К А З
12 серпня 2024 року місто Одеса
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог.
Статтями 7,8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством або умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами відповідно до законодавства, у строки, встановлені договорами.
Розділом 6 «Користування житловими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України, ст. 151 передбачено: «Громадяни, що мають в приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його збереження, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію» та п.1,3 ст.156 «Члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), що проживають з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах з утримання будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту». Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісячно в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, а тому повинні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до частки у майні будинку.
Згідно п.п. 41 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про видачу судового наказу до суду судовий збір становить - 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня року, в якому подається заява, та складає 302 грн. 80 коп.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з боржника на користь стягувача судовий збір у розмірі 302,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.151, п.1, 3 ст.156 ЖК України, ЗУ України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.ст. 160-171 ЦПК України,-
Згідно зі ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст.161 цього Кодексу.
Відповідно до ст.172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Судовий наказ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років.
Суддя: М.В.Мурзенко