ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 серпня 2024 року

м. Харків

справа №641/2482/21

провадження № 22-ц/818/1677/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2024 року, постановлене суддею Музиченко В.О.

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» вартість невикористаної частини авіа квитка за маршрутом авіаперевезення Стамбул-Бориспіль(Київ)-Харків 12.10.2019 (рейс PS 23) у розмірі 105,3 доларів США, складає 2936,16 грн. за курсом НБУ станом на 05.04.2021, грошову компенсацію у розмірі 400 євро, що складає 13134,60 грн за курсом НБУ станом на 05.04.2021, відшкодувати заподіяну майнову шкоду у розмірі 6500,00 грн, судові витрати у розмірі 293,8 грн та відшкодувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн на загальну суму 47864,56 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 вартість невикористаної частини авіа квитка за маршрутом авіаперевезення Стамбул-Бориспіль (Київ) Харків 12.10.2019 (рейс PS 23) у розмірі 105 (сто п`ять) доларів США 03 центів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 293 грн. 08 коп. В іншій частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь держави судовий збір у розмірі 204 (двісті чотири) грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації та заподіяної майнової та моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; зазначає, що суд не взяв до уваги всі обставини справи, посилаючись на ст. 104 Повітряного Кодексу України, в якій передбачено право на отримання компенсації. Крім того, на підтвердження понесених витрат на транспортування до матеріалів справи долучена квитанція. Також суд безпідставно вважав, що діями відповідача не спричинена моральна шкода.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення вартості невикористаної частини авіа перельоту підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків задоволенню не підлягають, оскільки фактично, мала місце втрата стикування з рейсом, на який позивач мав підтверджене бронювання і який був зазначений у авіаквитку. Відповідальність авіакомпанії за таку втрату немає відношення до відмови у перевезенні. Авіакомпанія не могла та не відмовляла позивачу у перевезенні, він не міг скористатися цим перевезенням з інших зазначених вище підстав. Також суд не знайшов підстав для стягнення моральної шкоди.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 08.10.2019 року ОСОБА_1 через сайт «Aerobilet» придбав електронний квиток № НОМЕР_1 на рейси Стамбул Київ (Бориспіль) рейс PS714, який мав відбутися 12.10.2019 час підправлення - 15:40, час прибуття 12.10.2019 17:40 та на рейс Київ (Бориспіль) Харків рейс PS23, який мав відбутися 12.10.2019, час відправлення 19:50, час прибуття 12.10.2019 20:50. Вартість квитка склала 6881,18 грн.

При посадці на рейс у Стамбулі позивач отримав єдиний посадочний талон.

Як вбачається з листа-підтвердження збійної ситуації на рейсі, рейс PS714 12.10.2019 року було затримано в зв`язку з пізнім прибуттям літака.

16.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до авіакомпанії МАУ з претензією та просив відшкодувати йому вартість послуг перевізника.

В претензії зазначив, що в зв`язку із запізненням вильоту рейсу Стамбул Київ, він запізнився на рейс Київ Харків. У відділі роботи з клієнтами йому було запропоновано залишитись у готелі до наступного рейсу, який мав відбутися на наступний день, однак це його не влаштувало оскільки він мав невідкладні справи у Харкові, тому був вимушений скористатись послугами перевізника. Вартість трансферу до Харкова склала 6500 грн.

У зв`язку з втратою можливості скористатися стикувальним рейсом Київ-Харків, позивачу було запропоновано скористатись наступним рейсом за зазначеним маршрутом. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що запропонований рейс його не влаштовував, тому він скористався альтернативним перевезенням, а саме: придбав квиток індивідуальний автомобільний трансфер за маршрутом Київ-Харків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка мас право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Положеннями пункту 2 глави 1 розділу III Правил встановлено, що укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу.

В той же час з пункту 3 глави 1 розділу III Правил випливає, що квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Маршрутом-квитанцією підтверджується, що Пасажир належним чином виконав свої зобов`язання за Договором перевезення і сплатив встановлену за проїзд плату, а також виконав інші умови для початку подорожі та для належного виконання зобов`язання зі сторони МАУ.

Відповідно до положень розділу XIV Авіаційних правил, п. 16.1 та 16.3 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу авіакомпанії МАУ, перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього.

Авіаперевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки повітряного перевезення пасажирів і багажу. У разі виникнення надзвичайних обставин авіаперевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання. У разі дії надзвичайних обставин перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання.

У відповідності до п. 6 розділу 1 Авіаційних правил, надзвичайними визнаються обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням.

Регламент (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року № 261/2004 «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів», передбачає: п. 14) як і в рамках Монреальської конвенції (995_594) зобов`язання фактичних авіаперевізників повинні бути обмежені або фактичні авіаперевізники повинні звільнятися від відповідальності, якщо подія викликана надзвичайними обставинами, яких неможливо було б уникнути навіть у випадку прийняття всіх розумних заходів. Подібні обставини, зокрема, можуть виникати у випадках політичної нестабільності, метеорологічних умов, несумісних з виконанням відповідного авіарейсу, ризиків, пов`язаних з безпекою, непередбачених несправностей, здатних вплинути на безпеку авіарейсу, а також страйків, які впливають на роботу фактичного авіаперевізника.

Як убачається з відповіді Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» від 16.10.2020 року затримка виконання рейсів РS 714/23 Стамбул-Київ-Харків сталася за надзвичайних обставин, які перешкоджали безпечному подальшому виконанню польоту, і які знаходилися поза зоною контролю перевізника.

Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

В той же час, згідно з частиною п`ятою статті 104 ПК України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник мас виплатити їм компенсацію у таких розмірах:

- 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів;

- 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів;

- 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.

Крім того, у своїй Постанові від 17 вересня 2018 року у справі №761/46018/16-ц, Верховний Суд зазначив наступне: «Для того, щоб мала місце відмова у перевезенні має існувати декілька обставин: рейс виконується за розкладом; позивачі вчасно прибули для посадки на рейс; іншим пасажирам надано можливість скористатися рейсом; позивачам відмовлено у праві скористатися рейсом з підстав, які знаходяться під контролем перевізника».

Оскільки Авіакомпанія не відмовляла у перевезенні позивача, а навпаки запропонувало готель до наступного найближчого рейсу підстав для стягнення компенсації не має.

Також судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення 6500,00 грн за оплату таксі Бориспіль-Харків, оскільки з доданої квитанції не вбачається, хто є замовником та платником цієї послуги.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 25000,00 грн судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Якщо законодавством встановлені межі відшкодування моральної шкоди, суд визначає її розмір з урахуванням цих меж. Визначивши розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач наголошує, що запізнення літака та неможливості вчасно потрапити до м.Харкова йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у неналежному наданні послуг повітряного перевезення, що призвело до порушення його прав.

Колегія суддів виходячи із засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) вважає визначений позивачем розмір моральної шкоди надмірним, з огляду на встановлений факт порушення особистого немайнового права позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає суму, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Посилання апелянта на міжнародні договори та Повітряний Кодекс України судова колегія відхиляє.

При цьому, ні Повітряний кодекс України, ні Варшавська Конвеннія-1929 року, ні Монреальська Конвенція 1999, ні Правила перевізника, ні Умови договору на міжнародне повітряне перевезення не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди повітряним перевізником.

Наведені висновки підтверджуються і позиціями, які викладені у постанові Верховного суду від 17 вересня 2018 року у справі № 761/46018/16-ц.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п.п.1, 4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

Н.П. Пилипчук